Downloaded from YTS.MX
Az ünnepeket világszerte mindenhol ülik az emberek.
Legyen az falatozás vagy fesztivál, szertartás vagy rendezvény,
Official YIFY movies site: YTS.MX
parádé vagy parti,
mindegyik a közösségről és a hagyományról szól.
Los Angelesben az a cappella együttesnek, a Pentatonixnak… Igen, nekik…
a kedvenc karácsonyi hagyományuk az, hogy zenélnek a rajongóiknak
minden évben.
De idén ellazsálták a dolgot.
Közeledtek az ünnepek, és fogytán volt az idejük.
Itt már csak egy csoda segíthet. Vagy egy karácsonyi varázslat.
PENTATONIX: ÜNNEPEK A VILÁG KÖRÜL
Igen.
Stúdió, Hollywood
Próbáljuk ki! Egy, kettő.
Vegyük egyszer át, megalapozandó a hangulatot?
- Kezdjünk? - Próbáljuk el!
- Jó. - Mehet.
Benne vagyok.
Egy, két, egy, két, há, négy…
Megy ez nekünk.
- Jól szólunk. - Gyerünk!
- De új dalok kellenek. - Igen.
Majdnem egy éve adtuk ki a karácsonyi albumunkat.
- Aha. - Szóval jónak kell lennie.
Ez már volt. Ez is. Meg ez is.
Van egy kis gond.
Minden karácsonyi éneket elénekeltünk már.
Volt már. Szintén. Dettó.
Van egy ötletem.
- Ne mondd, hogy „gitár”! - Használhatnánk gitárt.
- Úristen! - Mint az Evergreenen?
Ja, de lehetne elektromos gitár.
Ezt már megbeszéltük, Matt.
- A gitárok menők. - Csak éneklünk, oké?
Igen, anya, szerintem nézesd meg! Ja, normálisan nem ilyen színű.
Most mennem kell, dolgozom.
- Bocs, de te ki vagy? - Ez téves…
Én vagyok az. A felmentő menedzser.
Nem ő a menedzserünk.
Én vagyok a beugrós, mert Janet éppen vakációzik, és képeket tölt fel róla.
- Ismeri Janetet? - Ez rá vall.
Idegesnek tűntök.
Jól érzékelem?
Nem is csodálkozom. Nem hibáztatlak érte.
A lemezkiadó várja az albumot,
és olyat kell alkotnotok, ami a világon kivétel nélkül mindenkinek tetszik majd.
Apropó, kérdezik, hogy hogy álltok, ezért írok nekik gyorsan egy üzit.
- Nem kéne… - Ne mondj semmit!
Nincs anyaguk.
Szó szerint nullán állnak.
Oké, szomorú tekintetet kérek.
- Várj! - Oké. És el is ment.
- Ne küldd el… - Juhé!
Hű, ez gyorsan ment!
Totál kiakadtak. Atyaég!
Egy pillanat, menedzser úr! Várj csak!
Ura vagyunk a helyzetnek. Csak gondolkodnunk kell, oké?
Ez jó ötlet. Tartsunk szünetet, gondoljuk át a dolgot!
Mert nem hívtam hangmérnököt.
És a mikrofonok sincsenek bedugva.
Már csodálkoztam is.
- Bocs. - Ja.
Oké. Tudjátok, mit?
Ott a pihenő.
Tartsunk egy kis szünetet! Öt perc szünet a pihenőben.
- Jó. - Ez tetszik.
- Menjünk! - Én addig megnézek egy videót
arról, hogy kell egy albumot felvenni és megvágni.
- Miről dumál? - Rendicsek.
- DJ. - Sok sikert!
- Jó. - Köszi. Megoldom.
- Jó. - Itt a menedzser.
Úristen!
PIHENŐ Postaszoba
Mi ez? Ti is látjátok ezt?
Ez őrület!
Hol vagyunk?
Miért kell egy stúdióba ekkora postaszoba?
Ez totál hihetetlen.
Tudjátok, mi a hihetetlen?
Mitch összeöltözött a szobával.
Kösz. Úgy hívom, „cukorpálcatrend”.
Gyerekek, eltűnt az ajtó.
Ajjaj! Ez nem jó.
Ne aggódjatok!
Ne féljetek, megoldom!
Megjegyeztem a kódot, itt is van.
A kedvenc dalom hangjegyei. Csak tudnám, melyik kedvencemé.
- Mondd, hogy nem ragadtunk itt! - Itt ragadtunk.
Itt bizony.
Nem, nem ez volt az.
És még térerő sincs.
Mégis mihez kezdjünk idebent?
Elolvashatnánk a leveleket.
Az bűntény lenne.
Mindegyik nekünk van címezve.
A világ minden tájáról küldtek.
Ausztráliából, Franciaországból…
Ez Arendelle-ből jött.
Hogy nem olvadt meg?
Iowa. Még sosem kaptam levelet Iowából.
Rengeteg rajongói levelünk van.
Ezt Scott anyukája küldte.
És ezt is. Meg ezt is.
- Rajongónk. - Hahó!
Nem akarok pánikot kelteni,
de fel kell vennünk egy egész albumot, és kezdek parázni.
Kevin, ez pánikkeltés.
Ez komoly? Hát persze, hogy itt repül a posta.
Ez Japánból jött.
„Kedves Pentatonix!
Nagy karácsonyi ölelést küldök, és boldog új évet kívánok nektek!”
A nevem Masahiro.
Tokióban élek.
TOKIÓ, JAPÁN
Pár éve az egyik tanárom lejátszotta nekem a zenéteket.
Ez segített követni az álmom, hogy énekes legyek.
Ezért jövőre a tengerentúlra megyek tanulni, egy zeneiskolába.
Őszinte leszek.
Félek elhagyni Tokiót.
De tudom, hogy az emléke mindenhová elkísér,
főként a karácsonyi időszak emléke,
úgy a Tokyo Skytree, mint a Tokiói pályaudvar körüli díszek.
Persze a legszebb emlékeim a családomhoz kapcsolódnak.
A karácsonyi vacsorának mindig megadjuk a módját.
Japánban sok különféle fogást eszünk karácsonykor.
Ki kér mandarinos csirkét?
Csirke, tésztasaláta.
Ebben mi van?
Avokádó, retekcsíra és sajt.
Anyu mindig meglep valamivel.
Pofahúsba göngyölve?
Pazar!
Nem tudom, ti hogy vagytok vele, szerintem a karácsonyi élmények a legszebbek.
Idén minden percét élvezni fogom.
Karácsonykor van Yuya születésnapja is.
Születésünktől fogva barátok vagyunk.
Idén mindketten elmegyünk, hogy megvalósítsuk az álmainkat.
Yuya szerzetesnek fog tanulni.
- Az edényt vágod. - Dehogyis!
Azt úgy nevezik: „a hegyekbe zarándoklás”.
Több éven át nem fogunk találkozni.
Remélem, nem felejt el.
Köszönöm, Pentatonix, amiért arra sarkaltok, hogy kövessem az álmom.
Tudom, hogy nagy kaland vár rám,
és nagyon örülök, hogy a barátaim és a családom szurkolnak nekem.
Mindenhová elkísér az otthonom egy kis darabkája.
Remélem, ti is hordoztok magatokkal szép emlékeket.
Masahiro.
„Remélem, ti is hordoztok magatokkal szép emlékeket.
Masahiro.”
Ez tényleg csoda szép, és igaza van.
A karácsony az emlékekről szól.
Ha az album készítésének minden pillanatát élvezzük,
akkor az embereknek örömet okozunk vele, és ez örökké tart majd.
Ez fantasztikus dolog,
és nagyon örülök, hogy Masahiro követi az álmait.
Egy napon még közösen turnézhatunk.
- Igen. - Megeshet.
- Menjünk még Japánba! - Jó.
Ez Olaszországból jött.
Lássuk, mit ír!
„Kedves Pentatonix!
Képzeljétek, Olaszországban vannak skót dudás juhászok!”
Tudtátok, hogy Etiópiában
január hetedikén ünneplik a karácsonyt?
Ez vicces. Ausztráliában a Télapó
pihenőt ad a rénszarvasainak, és kengurukkal utazik.
- Cuki. - Ez vicces.
- Logikus. - Ja.
Imádom.
A rajongói levelek klasszak, de ki kell jutnom innen.
Igen.
Hall minket valaki? Bárki?
Oké, semmi baj. Megoldom.
Felhívok pár embert.
Rögvest kiszabadítalak onnan titeket, oké?
Jól van.
- Le kell nyugodnom. - Igen.
- Nincs semmi baj. - Ülj le! Nyugi! Egy próbát megért.
Egy pillanat!
Ez meg mi?
Várjatok! Ez…
Ez Grenadából jött.
Őrület! Onnan származik az anyám.
„Kellemes ünnepeket, Pentatonix!
Remélem, jól telik az év ezen csodás időszaka.
A gyönyörű Grenada szigetéről írok nektek.”
Grenada.
Ez egy aprócska sziget a Karib-térségben, és én nagyon szeretem.
Tudom, hogy új ünnepi albumon dolgoztok, és az érdekel, dedikáljátok-e valakinek?
A nevem Sabrina.
Pár éve elveszítettem a nagymamámat, és az ünnepek alatt különösen hiányzik,
mivel ilyenkor lehetünk a családunkkal és a barátainkkal.
- Jó reggelt, Emma! - Jó reggelt!
Főzni készülök.
- Klassz! - Oil down lesz.
Van kókuszdiód?
- Naná! - Csúcs!
Tessék.
- Kösz, Emma. - Szívesen.
Emlékeztek az első közös főzésre?
Dehogy emlékszem.
Nekem az első emlékem nagymamámmal van.
Igen.
Azért szeretnék főzni, mert jönnek az ünnepek.
És ilyenkor mindig érzem, hogy itt van velem.
Jöttök, ugye?
Hát persze.
Sok grenadai él szétszórva a világban.
A szigetünk az, ami összeköt minket.
A természet, az emberek és persze az ételek.
Szevasztok!
- Jó. - Boldog karácsonyt!
Minden karácsonykor
a családdal a folyóhoz megyünk, egy nagy fazékban főzni.
Jó móka.
Nagymamám istenien főzött.
A receptje alapján főzzük az Oil downt.
- Boldog karácsonyt! - Ja.
Szerintem így tökéletes egy grenadai karácsony.
Van benne kenyérfa gyümölcse, gőzgombóc, callaloo, kókusztej.
A színek Grenada zászlóját jelképezik.
Senki sem tud úgy főzni, ahogy a nagymamám tudott,
de akkor is finom.
Igyunk valamit
És mulassunk
Szerencsére a nagyim megtanított a hagyományokra
és a Grenada iránti szeretetre.
- Jól van. - Ez az!
Semmi sem hozza úgy össze a közösséget,
mint egy utcai parádé.
Mi így éneklünk karácsonykor.
Felszállunk egy teherautóra, és zenélünk.
Kész buli.
Boldog karácsonyt Grenadából!
Szeretettel, Sabrina.
KÜLÖNLEGES KÜLDEMÉNY
„Utóirat: ha dedikálni szeretnétek valakinek az albumotokat,
dedikálhatnátok a nagymamámnak. Boldog karácsonyt Grenadából!”
Ezt kéne tennünk.
Dedikálhatnánk a nagymamájának.
Istenem, ez a levél… Annyi emléket ébresztett bennem!
Emlékeztek az esküvőmre? Sóskalevet ittunk. Fekete tortát ettünk.
Anyukám így mutatta be a grenadai kultúrát.
Emlékszem, gyerekkoromban vasárnap reggelente
anyu hatalmas grenadai reggelit főzött.
Volt fűszeres forró csoki, szárított sózott hal és johnnycake.
Azt akarta, hogy az étel összekössön minket.
Ti is közösen főztetek, mint Sabrina a szigeten,
amikor gyerek voltál?
Nem, mert arra egy héten át kell készülni.
- És csak anyu gürcöl. - Pontosan.
És Kentuckyban nem voltak karib-térségi ismerőseink.
De anyu még sok grenadaival tartja a kapcsolatot.
- Ez kedves. - Király!
Igen. Sabrináról és a nagyszüleiről
eszembe jut az én dédanyám és nagyanyám.
Ők mindig átjöttek szenteste, és vacsorát főztek nekünk.
Egész este készültek a karácsonyi vacsorára,
és így aludtunk el.
A sajtos tészta illata és hangulata…
- Fenséges volt. - Nyami!
- Átugrom hozzátok. Csúcs! - Igen. Meg kell kóstolnod.
De ezek a hagyományok nagyon fontosak, hogy…
Mitch?
Mitch!
Jól vagy? Mit csinálsz?
Nincs térerőm, egyetlen vonalka sincs.
Miből van a fal? Ólomból?
Havazik?
Van itt valami.
Ez egy levél Izlandról.
Imádom Izlandot.
Még sosem jártam annál szebb helyen.
Kedves Pentatonix! Eva vagyok, és Izlandon élek.
Gondolom, ott, ahol éltek sincs másként, de itt a karácsony varázslatos időszak.
REYKJAVÍK, IZLAND
Ilyenkor bármi megtörténhet.
Itt csak napi pár órát van napfény.
Talán ezért is van oly sok történetünk a sötétben bujkáló varázslényekről.
A karácsony előtti estéken lejönnek a hegyekből a karácsonyi csibészek.
Ha az ablakban találják a cipőnket, ajándékot tesznek bele, ha jók voltunk.
De ha rosszak voltunk, rothadó burgonyát raknak bele.
A karácsonyi csibészek csintalanok.
Esznek a fazékból, elcsenik a kolbászt, ajtót csapkodnak, és étel után kutatnak.
A karácsonyi csibészek fura varázslattal töltik be a házat.
A szüleink szerint jól kell viselkednünk,
különben felfal minket a csibészek anyja, Grýla.
Ő egy varázstroll, aki a hegyekben él.
És ha már ez ijesztő, Grýla macskája még rosszabb.
Felfalja az olyan gyereket, aki nem kap karácsonyra ruhát.
A szüleim zenészek és zeneoktatók.
Hegedűn és zongorán játszom.
Egy kórusban is énekelek.
Az öcsém kilencéves. A neve Leo.
Nagyon szépen énekel.
Rapper szeretne lenni.
Jó móka ilyen zenés családban felnőni.
Ügyes vagy, Eva.
A varázslényekről szóló legendák is jópofák.
De a kedvencem az, hogy karácsonykor minden fénybe borul.
Télen mindig sötét van.
Mindenki karácsonyi fényekkel díszíti a házát, és az egész város nagyon szép.
Ne feledd, kövesd a fényeket!
- Szia, szeretlek! - Szeretlek. Pá!
Mindenki nevet és mosolyog,
és a világ egy vidám helynek tűnik.
Az éneklés fontos szerepet tölt be az életemben.
Valahányszor az erdőben éneklek a barátaimmal,
az nagyon boldoggá tesz.
- Sziasztok! - Szia! Boldog karácsonyt!
Remélem, karácsonyra havazik is.
- Igen. - Én is.
Ha ki kellene választanom, mit szeretek a legjobban a karácsonyban,
az a legvarázslatosabb, amikor az emberek énekelnek,
különösen, ha együtt teszik, ahogy ti.
Köszönöm, hogy megosztjátok a zenéteket és a varázslatot a világgal.
Izlandon ugyan sötét van,
de az, hogy összejövünk énekelni, beragyogja a sötétet.
Boldog karácsonyt! Eva.
Csodás, amit Eva írt a közös éneklés hatalmáról.
Emlékeztek, milyen volt először együtt énekelni?
- Úristen! Igen. - Ja.
Őrült jó érzés volt.
Mintha tegnap lett volna. A régi a cappella bandám házában voltunk.
Igen.
Csatlakoztatok hozzánk, akkor találkoztunk és énekeltünk először.
Olyan varázsa volt, hogy rögtön összhangban voltunk!
Az évek során még varázslatosabb lett, mert megismertük egymást,
és már tíz éve fejlődünk közösen.
Így jelentősége és ereje van.
- Igaz. - Imádom.
Evának igaza van.
Varázslatos együtt énekelni.
És mi gyakran megtehetjük.
Hallod, mit mondtál?
Varázslatos együtt énekelni.
Így jutunk ki!
Hoppá! Nem.
Azt hittem, bejön.
Sajnálatos.
De jól nyomtuk.
Így van.
Nézzétek! Légiposta.
Újabb levél Scott mamájától?
Imádja a PTX-t, vili?
Jó. Mondd csak!
„Kedves Pentatonix!
Boldog ünnepeket nektek!
Ghánából írok, Nyugat-Afrikából.”
A nevem Kwame, és 13 éves vagyok.
Imádom a zenét, akárcsak ti.
Általa kapcsolódom a hagyományokhoz és a kultúrához, amiben felnövök.
És imádom az ünnepeket, mert a városomban…
ACCRA, GHÁNA
…ilyenkor minden csupa zene.
Minden olyan ünnepélyes.
- Sziasztok! Mi készül? - Szia!
- Saláta. - Segíts apádnak!
Ebben az országban az étel az ünnepek egyik fontos része.
Legyen kelewele! Ez nagyon ghánai.
Hé, még ne!
Köszönjük az ételt.
Adj azoknak is, akiknek nincs, és óvd őket!
Ghána jollof. Egészségetekre!
Jó étvágyat!
Csak nekem nincs jollofom.
Ma elmennék a piacra.
Megnézném, aztán lemennék a partra.
Ahenemát és kentét veszel?
Elég izmos vagy hozzá?
Nem igazán, de jó móka lesz.
Majd meglátjuk.
Jó, öltözzetek át!
Jó, menjünk!
A kente egy nagyon díszes ruházat.
A régiónkból való.
Ashanti régió a neve.
Ebben igazi nemesnek érzi magát az ember. A királyok és királynők viselete ez.
- Helló! - Főnök!
Apukám rapper, ő a példaképem.
- Köszi. - Szívi.
Ez az!
Megmutatta a modern zene szépségét, ami a történelmünket és kultúránkat tükrözi.
Azt mondta, Ghánában
az emberek a fesztiválok által fejezik ki magukat.
Ez a legjobb része az évnek.
Ilyenkor érzem, minden összeáll, ami számít.
A múltam és a jelenem is.
Imádom, ahogy változik a zene.
És hogy a ghánai zene a hagyományokból táplálkozik.
Ünnepek vannak. Bemutatom az örökséged.
Menjünk, apa!
Több generáció áll össze, hogy együtt ünnepeljenek, mert szeretik a zenét.
Már apa gyerekkorában is így volt.
Erre tanított engem is, és én is ezt viszem tovább.
Ez az én időm.
Remélem, egyszer majd megoszthatom a következő nemzedékkel.
Igaza van.
Ezt szeretem a karácsonyi dalokban.
Hogy nemzedékről nemzedékre szállnak,
de újulnak is, és önmagadra szabhatod.
Tudom, mind zenével nőttünk fel, de mikor szerettetek bele?
Mindig néztem a tévét, hallgattam a dalokat anyukámmal,
és mondtam: „Erre vágyom.”
Ezért nyolcéves koromban beíratott zeneórára.
Akkor szerepeltem az első zenés színdarabomban is.
És akkor lettem igazán szerelmes a zenébe.
Úgy érzem, ezt is tovább tudom majd adni.
És ennek nagyon örülök.
Én is nyolcéves voltam, és szerettem volna énekelni.
Folyton énekeltem, ezért anyu beíratott egy countryműsorba.
- Klafa! - Cuki.
Megadtam a módját.
- Széles övet vettem, cowboykalapot… - Hűha!
…és George Strait „Ace in the Hole”-ját énekeltem.
Jó érzés volt a dalommal mosolyt csalni az arcokra.
Élveztem, ezért mindig ezt akartam tenni.
Dettó.
Négy- vagy ötéves lehettem,
és apám zenélő lelkipásztor, aki zongorázik és énekel.
Egyszer elmentünk a templomba, és azt mondta: „Énekeljünk, mint otthon!”
Adott egy mikrofont, dalra fakadtam,
és mindenki elámult.
Azta!
Elképzelem a négyéves Mattet…
Klassz ezeket hallani,
mert rájössz, hogy nem csak albumot veszünk fel.
A zenénk mesél, és hagyományokat adunk tovább.
- Csodás. - Az.
Jó érzés tudni, hogy a zenénk
világszerte többeket megérint.
Igen. Ez oltári menő.
Majdhogynem örülök, hogy itt ragadtunk.
Mizu, csajszi?
Naná, hogy van időm. Csak dolgozom.
Tervezzük meg a következő bulinkat!
Ja, vonzó rénszarvasnak öltözöm majd.
Jó, akkor vonzó karácsonyfadísznek?
- Ezt neked küldték. - Mi?
Úristen! Hűha!
- Ezt nézzétek! - Kösz.
Ez egy piñata.
Fontos részei a mexikói karácsonynak.
Mi lehet benne?
MEXIKÓVÁROS, MEXIKÓ
Kedves Kirstin! Natalia vagyok, és Mexikóban élek.
Ha nem érted, miért küldtem piñatát,
azért van, mert hallottam, hogy vannak rokonaid Mexikóban.
Nem tudom, te is ennyire rajongsz-e
a mexikói örökségünkért és hagyományokért.
Natalia!
Segítenél a konyhában?
Mit készítünk?
Tamalét.
Örülsz?
Igen.
És egy kis salsa szósz is lesz.
Az sosem árt.
Itt, Mexikóban az ünnepi időszak különleges.
Nemcsak azért, mert minden színes és életvidám,
hanem azért is, mert ilyenkor
jut eszembe, milyen fantasztikus családom van.
Ki jön még?
A bátyám.
Jól van. Eugenia.
És a nagyapád is.
Tito!
Igen. Egyedül Juan Carlos nem lesz itt.
Szörnyen hiányzik.
Karácsonykor összejön az egész család,
de a bátyám már három éve nem ünnepel velünk,
mert külföldön tanul.
Karácsonykor hiányzik a legjobban.
Ennek tökéletesnek kell lennie, mert a bátyámnak lesz.
Bárcsak láthatnám az arcát, amikor kinyitja!
Azt kérem.
- A narancs tetszik? - Igen.
- Ilyet és olyat kérek. - Rendben.
Ünnepekkor mindig részt veszünk a Posadas ünnepségen,
ami szentestéig tart.
- Szia! Boldog karácsonyt! - Isten hozott!
Sziasztok! Gyertek be!
Örülök, hogy látlak.
- Üdv! - Ajándékot is hoztunk.
Buñuelos is van.
A kedvencünket, a „Las Posadast” énekeljük.
Tudod, mi a Posadas?
Nem.
Máriát és Józsefet jelképezi,
amikor Názáretbe mentek a kis Jézus megszületésére.
A szeretet, a hajlékra találás és a család ünnepe ez.
Juan Carlos meg én imádjuk a piñatat.
Bekötötték a szemem, megforgattak, és mindig nagyokat nevettünk.
Mindig hagyta, hogy én kezdjek, ezért neki általában nem jutott.
A piñata a betlehemi csillag jelképe.
Az mindig hazavezet minket.
Az a legszebb ajándék, hogy a piñata hazahozta a bátyámat.
Ezt álmodni sem mertem volna. Ha a te családod is mexikói,
remélem, a piñata majd hazavezet,
hogy velünk ünnepelhess.
És ha nem jutsz el Mexikóba,
remélem, a családoddal és a szeretteiddel ünnepelsz.
Szerintem az a legnagyobb karácsonyi ajándék, ha a családoddal vagy.
Ez csodás volt.
Ezt megtartom.
Néha segítség kell, hogy hazataláljunk.
Karácsonykor különösen fontos a család és a hagyományok.
Ezt különösen akkor érzem,
amikor együtt sütünk és főzünk a családommal.
Sajnos apukám meghalt,
és ő nagyon fontos része volt a családnak.
Arról elmélkedtünk, hogyan tarthatjuk fenn az eszméit,
és szerintem főként úgy, hogy mesélünk egymásnak…
- Igen. - …és folytatjuk a hagyományt.
Ezért készítünk tamalét és buñuelost
- közösen, családként. - Igen.
Szerintem fontos, hogy karácsonykor a családoddal légy.
Főleg most, hogy bővülnek a családjaink.
Tudjátok, megnősültem.
Különleges élmény volt a feleségem, Sarah családjával tölteni a karácsonyt.
Így láthattam, hogy ő hogy nőtt fel, és hogy ünnepelte a karácsonyt.
Ezt klassz hallani.
Van egy kislányom, Kaia, és alig várom, hogy ő is megtapasztalja ezt,
hogy saját emlékei legyenek a karácsonyról.
A nejem, Leigh és én alkothatunk neki hagyományokat.
Nem a családunkkal vagyunk, de olyanok vagytok, mintha a családom lennétek.
A választott családom.
Én is így érzem. Szeretlek titeket.
Az összes levelet elolvasnám. És rájöttem, hogy ezek mind nekünk szánt ajándékok.
Megmutatják, miről szólnak az ünnepek.
Igen. Ez még csillog is.
- Olvasd fel, Mitch! - Jó, felolvasom.
A DCappellától jött.
Ők egy a cappella csapat, és imádják a karácsonyt, akárcsak mi.
„Boldog ünnepeket, Pentatonix!
Tudjuk, hogy a zene összehozza az embereket,
különösen az ünnepekkor.
Ezért is imádjuk az ünnepi albumotokat.
Várjuk az új dalokat. Szeretettel, DCappella.”
De cuki!
Igazuk van. Nézzétek, mennyi levél, szerte a világból!
Összehozzuk az embereket.
Ebből is látni, milyen sok a közös bennünk.
Bárhol is vagyunk a világban.
Vegyünk csak minket!
Különféle múlttal és ünnepi hagyományokkal bírunk,
mégis tökéletes köztünk az összhang.
Ez az igazi varázslat.
Azt hiszem, mind egyre gondolunk.
- Kicsi a világ. - Ki kell jutnunk innen.
Vagyis kicsi a világ.
- Ne csináld! - Butus!
Kicsi a világ! Hát persze!
Hogy felejthettem el? Ezerszer utaztam azon a vízi csúszdán.
Oksi.
- Úristen! Hurrá! - Kiszabadultunk! Hihetetlen!
- Nyomás! - Menjünk!
- Istenem! Szabadok vagyunk. - Juhé!
Szabadok vagyunk.
- Atyaég! Igen. - Szabadság!
- Ez az! - Szívesen.
Nem hittem volna, hogy így örülök neked.
- Ezt gyakran hallom. - Ja.
- Sikerült! - Igen.
Aláírtok egy nyilatkozatot, hogy nem veszélyeztettelek? Rendi? Oksi.
- Oké. - Jó. Nem számít.
- Köszi. - Pá!
- Nincs mit. - Kösz.
Én akkor zárok.
Rögtön jövök.
Megeshet, hogy bezártam őket.
De ez volt a tökéletes lehetőség
a világ egyik legjobb zenekarának, hogy ráleljenek az ünnep varázsára.
Csak egy szoba kellett,
milliónyi rajongó levél, és kevés oxigén.
És egy jó hangmérnök sem árt.
Így készül minden idők legjobb karácsonyi albuma.
Bocs, de mit keresel még itt?
Önmagaddal készítesz interjút?
Dehogyis.
Learatod a dologért a babérokat, igaz? Ez elképesztő!
- Ez… - Tudod, mit?
Hadd élvezze ki!
Ha nem zár be minket, sosem lett volna meg az album.
Szóval köszönjük.
És…
Kellemes ünnepeket
Kicsit magas volt, de jó.
Gond az, hogy mindvégig Oil downt ettem?
Én is kérek.
Olivia Rodrigonak is van varázsszobája?
Mert sok levelet írtam már neki.
Mást is megvágott a papír?
Matt gitárt kért, de van csellóm.
Az utazások beleszámítanak a repülési hűségpontokba?
Oké, senki sem érti, hogy mit jelent az „a cappella”?
Kár volt így kiöltözni a postaszobába.
A #cukorpálcatrend máris felkapott.
Anyu írt: „Megkaptad a leveleimet?”
Megvan mind a 42.
A levelek barók, de máskor írjatok e-mailt!
Rögtön jövök, csak kihozok innen valamit.
Ez csak…
Ne!
Hahó! Van odakint valaki?
A feliratot fordította: Péter Orsolya