Downloaded from YTS.MX
Svátky jsou na celém světě časem oslav.
Od hostin po festivaly,
ceremoniály a spektákly,
Official YIFY movies site: YTS.MX
průvody a party,
vždy je to o komunitě a tradicích.
A capella skupina Pentatonix z LA,
jo, to jsou oni,
má za oblíbenou tradici tvořit pro fanoušky vánoční hudbu,
a to už několik let v řadě.
Ale letos zvolili možná až příliš vlažný přístup.
Vánoce už se blíží. Dochází jim čas.
Budou potřebovat zázrak. Nebo aspoň trochu kouzla Vánoc.
PENTATONIX: NA SVÁTKY KOLEM SVĚTA
Dobře.
Nahrávací studio
Zkusme tohle. Zkouška, zkouška.
Nechcete to projet, abychom se nějak naladili?
- Začneme? - Sjedeme to?
- Jo. - Pojďme.
Jsem pro.
Raz, dva, raz, dva, tři, čtyři…
Pořád to umíme.
Jo. Zní nám to dobře.
- Ale chce to novou hudbu. - Jo.
Od posledního vánočního alba uběhl už skoro rok.
- Jo. - Tohle musí být dobré.
Tu jsme dělali, tu taky, tu taky.
Možná máme problém.
Už jsme nazpívali všechny vánoční koledy.
Tu taky. Tu taky, taky, taky.
Lidi, mám nápad.
Neříkej „kytara“.
Co takhle použít kytary?
- Bože. - Jako v albu Evergreen?
Jo, ale co elektrická kytara?
Matte, to už jsme řešili.
- Kytary jsou super. - Jsme vokální skupina, jo?
Jo, mami. Fakt si to nech zkontrolovat.
Jo, není to normální barva.
Dobře, musím jít. Jsem v práci.
- Pardon. Kdo jste? - Spletl jste…
Lidi, přece já. Manažer, který vás zachrání.
Náš manažer to není.
Jo, jsem jím automaticky proto, že Janet postuje skvělé fotky z dovči.
- Jak ji zná? - Typická Janet.
Vypadáte fakt nervózně.
Opravdu tu cítím nervozitu?
Víte co? Nedivím se vám. Vážně, nedivím se vám.
Studio vyžaduje globální vydání,
tak musíte zařídit,
aby vaše hudba oslovila každého člověka na této planetě.
A když jsme u toho, ptají se, jak to vypadá,
tak jim pošlu rychlý update.
- Asi bych… - Nic jim neříkejte.
Nemají vůbec nic.
Doslova nic.
Dobře, lidi, tvařte se smutně. Smutně.
- Počkejte. - Dobře. Posláno!
- Neposílejte tu… - Jupí.
Páni. To bylo rychlé.
Vážně vyšilují. Božínku!
Tak moment, pane manažere. Počkat.
Máme to pod kontrolou. Jen se musíme zamyslet, ano?
Dobrý nápad.
Dáme si přestávku a začneme znovu.
Protože mi došlo, že jsem nezamluvil technika.
A tyhle mikrofony nejsou připojené k ničemu, takže…
Jo, to mě zajímalo.
- Pardon. - Jo.
Dobře! Víte co?
Odpočívárna. Jo.
Co si dát všichni pauzu? Jděte do odpočívárny.
- Jo. - To se mi líbí.
- Tak jdeme. - Jo. Pustím si video
o nahrávání, masteringu a mixování alba, jo?
- O čem to mluví? - Dobře.
- Dělá DJe. - Fajn.
- Dobře. - Ano, díky. To dám!
- Fajn. - Je tu manažer!
Panebože.
ODPOČÍVÁRNA Místnost s poštou
Co? Vidíme to všichni?
Tohle je šílené.
Co je to za místo?
Proč má studio tak velkou místnost na poštu?
Nějak mi to nepřijde uvěřitelné.
Víte, co je neuvěřitelné?
Že Mitch s touto místností ladí.
Tak díky. Říkám tomu styl „cukrové hůlky“.
Hej, dveře. Jsou pryč.
Ale ne. To není dobré.
Nemějte strach!
Nemějte strach! Postarám se o to!
Pamatuju si ho. Správný kód mám tady.
Jsou to noty mé oblíbené písně. Jen si musím vzpomenout které.
- Prosím, že jsme tu neuvízli. - Dobře, neuvízli jsme tu.
Ale uvízli.
Jsem Barbie…
Ne. Tahle to není.
A není tu signál.
Co tu vůbec máme dělat?
Můžeme si přečíst všechny ty dopisy?
To je federální zločin.
Ale všechny jsou pro nás.
Páni.
Ty dopisy jsou z celého světa.
Jsou tu dopisy z Austrálie, z Francie.
Tenhle je z Arendelle.
Proč ještě neroztál?
Iowa. Odtud mi nikdy dopis nepřišel.
Je tu fůra dopisů od fanoušků.
A tenhle je od Scottovy mámy.
A tenhle. A tenhle.
- Fanynka. - Počkejte.
Nechci panikařit,
ale pořád musíme nahrát album a začínám trochu vyšilovat.
Kevine, začínáš panikařit.
Marie porodila…
Upřímně? Jistěže ty dopisy létají.
Tenhle je z Japonska.
„Drazí Pentatonix,
chci vám poslat přání k Vánocům a popřát vám šťastný nový rok.“
Jmenuji se Masahiro.
A jsem z Tokia.
TOKIO, JAPONSKO
Před pár lety mi vaši hudbu pustil můj učitel.
Inspirovalo mě to následovat svůj sen stát se zpěvákem.
A zpívat.
Proto budu příští rok studovat na hudební škole v zahraničí.
Teď budu upřímný.
Z odjezdu jsem nervózní.
Ale vím, že ať se vydám kamkoliv, vždy s sebou budu mít vzpomínky na domov,
hlavně pak vzpomínky na Vánoce,
na výhled z Tokijského nebeského stromu na ozdoby u Tokijského nádraží.
Některé mé nejoblíbenější vzpomínky patří pochopitelně mé rodině.
Vždy si uděláme čas na nejlepší vánoční večeři.
V Japonsku jíme o Vánocích spoustu různých jídel.
Kuře na mandarinkách?
Kuře, makarónový salát.
Co je v tomhle?
Avokáda, klíčky ředkve a sýr.
Moje máma mě vždy překvapí.
Je to zabaleno v líčkách?
Extravagantní!
Nevím jak podle vás,
ale podle mě jsou Vánoce dokonalé k vytváření vzpomínek.
A udělám vše proto, abych si je letos užil do posledního okamžiku.
Na Vánoce má taky narozeniny Yuya.
Přátelíme se od narození.
Letos se oba vydáváme za našimi sny.
Yuya se chce stát mnichem.
- Poškrábeš ten pekáč. - Jistěže ne.
Říkají tomu „jít do hor“.
Takže ho pár let neuvidím.
Snad na mě nezapomene.
Díky, Pentatonix, za inspiraci k následování mých snů.
Vím, že je to začátek dobrodružství,
a jsem moc rád, že mě přátelé a rodina budou podporovat.
Kus domova si beru všude s sebou.
Doufám, že si krásné vzpomínky pečlivě střežíte i vy.
Masahiro.
„Doufám, že si krásné vzpomínky pečlivě střežíte i vy.
Masahiro.“
Je to vážně krásné, a navíc má i pravdu.
Vánoce jsou o vzpomínkách.
A pokud si každý okamžik nahrávání tohoto alba užijeme,
navždy vytvoříme hudbu, která lidem přinese radost.
Je to vážně moc krásné
a moc Masahirovi přeju, že si jde za svými sny.
Třeba budeme jednou spolu na turné.
- Jo. - Možná, jo.
- Musíme do Japonska. - Ano.
Tenhle je z Itálie.
Přečteme si ho.
„Drazí Pentatonix,
věděli jste, že jsou v Itálii ovčáci hrající na dudy?“
„Věděli jste, že v Etiopii
slaví Vánoce až 7. ledna?“
Tohle je vtipné. „Santa v Austrálii
nechává oddychnout soby a místo nich používá klokany.“
- Milé. - Vtipné.
- À propos… - Jo.
To se mi líbí.
Dopisy od fandů zbožňuju, ale musím se odtud dostat.
Ano.
Slyší mě někdo? Kdokoliv?
Dobře, ne. Je to v pořádku. Tohle zvládnu.
Jen někomu zavolám.
Cobydup vás dostanu ven, dobře?
Dobře.
- Jen se musím uklidnit. - Jo.
- Jsme v pohodě. - Sedni si. V klidu.
Hej, za pokus to stálo.
Počkat!
Co to propána je?
Počkat. Tenhle…
Tenhle je z Grenady.
To je šílené. Odtud je moje máma.
„Šťastné a veselé, Pentatonix.
Doufám, že si toto báječné období roku užíváte.
Píšu vám z nádherného ostrova Grenada.“
Grenada.
Grenada je maličký ostrov v Karibiku a mám ho strašně ráda.
Vím, že děláte na novém vánočním albu,
a říkám si, jestli ho chcete věnovat někomu výjimečnému.
Jmenuji se Sabrina.
Před několika lety jsem přišla o babičku
a v tomto období mi vždy chybí,
protože svátky jsou dobou, která nás spojuje s přáteli a rodinou.
- Dobré ráno, Emmo. - Dobré ráno.
Chci něco uvařit.
- Skvělé. - Dělám oil down.
Máš kokosy?
- Určitě. - Paráda.
Tohle je pro tebe.
- Díky, Emmo. - Dobře.
Pamatujete si své první vaření pro známé?
Jistěže ne.
Moje první bylo s mou babičkou.
Jo.
A tohle dělám proto, že jsou svátky.
A její duch je v této době vždy kolem nás.
Takže všichni půjdete?
Samozřejmě.
Mnoho Grenaďanů žije všude po světě.
Náš ostrov je to, co nás navzájem spojuje.
Příroda, lidé a samozřejmě i jídlo.
Hej!
Veselé Vánoce!
Během každých Vánoc
se s rodinou vydáme k řece, kde společně vaříme.
Bavíme se.
Babi byla skvělá kuchařka.
Oil down děláme podle jejího receptu.
- Veselé Vánoce. - Jo. To jo.
Je to jako dokonalý způsob slavení grenadských Vánoc.
Všude jsou chlebovníky, knedlíčky, calalu, kokosové mléko.
Barvy představují vlajku Grenady.
Tak dobře jako babička nebude vařit nikdo,
ale i tak je to lahodné.
Mám štěstí, že mi babička předala tyto tradice
a svou lásku ke Grenadě.
Nyní se spojíme.
- Dobře. - Ano!
Nic nestmelí komunitu lépe
než zpěv a tanec v ulicích.
Je to naše verze vánočních koled.
Vylezete na korbu auta a začnete dělat rámus.
Je to party.
Veselé Vánoce z Grenady.
S láskou, Sabrina.
SPECIÁLNÍ DONÁŠKA
„P.S. Pokud hledáte někoho, komu byste své album věnovali,
možná byste ho mohli věnovat mé babičce.
Veselé Vánoce z Grenady.“
To bychom měli.
Možná bychom ho měli věnovat její babičce.
Bože, ten… Ten dopis mi vybavil tolik vzpomínek.
Vzpomínáte si na mou svatbu?
Pili jsme sorrel. Měli jsme černý dort.
Máma chtěla zastupovat kulturu Grenady.
A vzpomínám si, že mi máma v dětství o nedělích
k obrovské snídani dělávala
kořeněnou horkou čokoládu a slanou rybu s kukuřičným chlebem.
Vážně chtěla, aby nás její jídlo spojovalo.
Takže jste vařívali podobná jídla jako Sabrina,
když jsi byl malý?
Ne, připravit taková jídla trvá týden.
- A máma byla v kuchyni sama. - Přesně.
A u nás poblíž Kentucky nikdo z Karibiku nebyl.
Ale máma byla v kontaktu se spoustou ostrovanů.
- Paráda. Úžasné. - Bezva.
Páni, jo. Sabrina a její prarodiče…
Nutí mě to vzpomínat na mou prababičku a babičku.
Jezdily k nám na Štědrý večer a vařily pro nás večeři.
Vánoční večeři dělávaly celou noc,
což nás doslova ukolébalo ke spánku.
Ta vůně a aura makarón se sýrem…
- Tak dobré. Vše. - Mňam.
Přijedu. Šílené.
Jo, já vím. Fakt si musíš dát.
Ale tyto tradice jsou tak důležité kvůli…
Mitchi?
Mitchi.
Mitchi!
Jsi v pohodě? Co je?
Pořád tu nemám signál, žádnou čárku.
Jsou tu snad zdi z olova?
To je sníh?
Něco tam je.
Lidi, tenhle dopis je z Islandu.
Island zbožňuju.
Na nádhernějším místě jsem nikdy nebyl.
Drazí Pentatonix, jmenuji se Eva a jsem z Islandu.
U vás je to určitě stejné,
ale tady jsou Vánoce velmi kouzelným obdobím.
REJKJAVÍK, ISLAND
Jen v tomto období je možné vše.
Světlo tu máme jen pár hodin denně.
Možná proto máme tolik příběhů
o kouzelných stvořeních, která se plíží tmou.
V období před Vánoci sestupují v noci z hor vánoční skřítci.
Pokud dáme k oknu botu,
potají nám v ní nechají dárek, pokud jsme byli hodní.
Ale pokud jsme zlobili, dají nám tam shnilé brambory.
Skřítci jsou často potížisté.
Olizují hrnce, kradou klobásy, mlátí s dveřmi a vyčmuchávají jídlo.
Kvůli kouzelným skřítkům se u vás doma dějí podivnosti.
Když podle rodičů nejsme hodní,
mohla by nás sežrat matka skřítků Grýla.
To je kouzelný troll žijící v horách.
A pokud máte strach z ní, ještě horší je kocour Grýly.
Požírá děti, které k Vánocům nedostanou nové oblečení.
Mí rodiče jsou muzikanti a učitelé hudby.
Já hraju na house, na klavír
a zpívám ve sboru.
Mému bratrovi je devět a jmenuje se Leo.
A zpívá opravdu dobře.
Chce se stát raperem.
Mít tak muzikální rodinu je zábavné.
Evo, to se ti moc povedlo.
Stejně jako příběhy o kouzelných stvořeních.
Ale na Vánocích zbožňuju to kouzlo, které přináší světlo a radost.
V zimě je tu v podstatě tma.
Všichni mají vánoční osvětlení a celé město je tak nádherné.
Hlavně následuj světla.
- Ahoj, mám tě ráda! - Já tebe taky. Ahoj.
Všichni se smějí a uculují
a svět vypadá tak šťastně.
Zpěv je opravdu velkou součástí mé rodiny.
Když jdu do lesa se svými přáteli zpívat,
cítím se opravdu šťastně.
- Ahoj. - Ahoj. Veselé Vánoce.
Snad bude o Vánocích sněžit.
- Jo. - Jo.
Pokud bych si musela vybrat, co mám na kouzle Vánoc nejraději,
nic není kouzelnějšího než to, co se odehrává, když lidé zpívají,
hlavně když zpívají společně jak my.
Děkuji, že svou hudbu a kouzla sdílíte s celým světem.
Na Islandu je možná tma,
ale když jsme spolu a zpíváme, světlo vyzařuje z nás všech.
Veselé Vánoce! Evo.
Líbí se mi, jak Eva mluví o síle společného zpěvu.
Pamatujete si na to, kdy jsme spolu zpívali poprvé?
- Bože. Ano. - Ano.
Byl to ten nejšílenější pocit.
Jako by to bylo včera.
Byli jsme v domě mé bývalé skupiny.
Jasně! Jo.
Byl jsi u nás, právě jsme se poznali
a poprvé jsme zpívali.
Jo. A to kouzlo toho okamžitého spojení bylo tak nádherné,
ale za ty roky ještě zesílilo,
jak jsme se všichni poznali
a deset let sledovali, jak rosteme.
Je to tak smysluplné a výjimečné.
- Jo. - To se mi líbí.
Eva má pravdu.
Náš společný zpěv je kouzelný.
A zpíváme spolu pořád.
Slyšel ses teď?
Náš zpěv je kouzelný.
Tak se odtud dostaneme!
Marie porodila malé…
Jejda. Ne.
Marie porodila ma…
Tomuhle jsem věřil.
Je to smutné.
A navíc nám to tak znělo.
To ano.
Hele, dívejte! Letecká pošta!
Další dopis od Scottovy mámy?
Moje máma nás zbožňuje, ano?
Dobře. Pokračuj.
„Drazí Pentatonix,
všem vám přeju veselé svátky.
Píšu vám z Ghany ze západní Afriky.“
Jmenuju se Kwame a je mi 13 let.
A jako vy zbožňuju hudbu.
Skrz ni se spojuju s tradicemi a kulturou,
které tvoří mé já.
Období svátků mám rád, protože tam, kde žiju,
je hudba v tomto období všude.
V tuto dobu je vše velmi slavnostní.
- Ahoj. Co to děláte? - Čau.
- Salát. - Pomoz tátovi.
Jednou z nejdůležitějších věcí během svátků je tu i jídlo.
Make kelewele. To je velmi ghanské.
Hej. Ještě ne.
Děkujeme za toto jídlo. Pokud někdo jídlo nemá, ať je nakrmen.
Rýžový jollof. Dobrou chuť.
Dobrou chuť.
Až na to, že jollof nemám.
Dnes chci jít na trh.
Projít si ho a pak jít na pláž.
Vezmeš si ahenemu a kente?
Určitě na to máš ruce?
Nejspíš ne, ale bude to zábava.
Uvidíme.
Dobře. Jděte se obléct.
Dobře, jdeme.
Kente je velmi barevné oblečení.
Pochází z našeho regionu.
Ten se jmenuje Ashanti.
S ním se cítíte vážně skvěle.
Je to oblečení králů a královen.
- Zdravím. - Náčelníku.
Můj otec je raper a je mi inspirací.
- Díky. - Za nic.
Jo, to je ono.
Ukázal mi krásu moderní hudby,
která odráží naši minulost a moderní kulturu.
A naučil mě, že v Ghaně
jsou festivaly prostorem k sebevyjádření.
Tuto část roku mám nejraději.
Snoubí se tu vše, co je důležité.
To, odkud jsem, ale také to, kdo jsem.
Líbí se mi, jak se hudba časem mění.
A taky se mi líbí, jak hudba v Ghaně vychází z tradic.
Jsou svátky a dovolte mi ukázat vám naše dědictví.
Tati, jdeme.
Ať jdete kamkoliv, lidé všech generací se schází a slaví
a mají rádi hudbu.
Podle táty to bylo stejné, když byl mladý.
Je to něco, co mi předal a v čem budu pokračovat.
Nastalo období mého pravého já.
Snad se o toto vše budu moct podělit s další generací.
Má pravdu.
Přesně to mám na koledách nejradši.
Můžeme si je předávat z generace na generaci
a aktualizovat a personalizovat je.
S hudbou jsme vyrůstali,
ale kdy jste se do ní zamilovali?
Vždy jsem sledovala telku, s mámou jsme poslouchaly písníčky
a říkala jsem si: „To chci.“
A v mých osmi mě konečně přihlásila na hodiny zpěvu.
Tehdy jsem taky poprvé hrála divadlo.
A tehdy jsem se opravdu zamilovala do hudby.
A teď je to něco, co mohu předávat dál.
To se mi moc líbí.
Mně bylo asi osm a moc jsem chtěl zpívat.
Zpíval jsem pořád, tak mě máma přihlásila do country besídky.
- Bezva. - Milé.
A tak jsem se oblékl.
- Měl jsem pásek s přezkou, klobouk… - Páni.
…a zpíval jsem klasiku „Ace in the Hole“.
Zpívat a rozesmívat bylo tak skvělé.
Zamiloval jsem se do toho a chtěl to dělat pořád.
Jo, já taky.
Mně byly asi čtyři nebo pět
a víte, že táta je pastor že hraje na klavír a zpívá.
Jednou jsme byli v kostele
a on řekl: „Zpívejme jako doma.“
Vzal jsem si mikrofon, začal zpívat
a všichni začali šílet.
Páni.
Vidím čtyřletého Matta, jak…
Slyšet to je skvělé,
protože vám pak dojde, že neděláme jen album.
Příběhy a tradice předáváme skrz hudbu.
- Nádhera. - Jo.
Je úžasné, jak naše hudba ovlivnila
tolik různých lidí na světě.
Jo. Je to vážně skvělé.
Skoro jsem rád, že jsme tu uvízli.
Ahoj, děvče. Jak je?
Jo, čas mám. Řeším jen něco pracovního.
Měli bychom začít plánovat další party.
Jo, asi bych šel za flirtujícího soba.
Dobře, co flirtující ozdoby?
- Kirstin, pro tebe. - Co…
Božínku. Páni.
- Podívej se. - Díky.
Je to piñata.
Během Vánoc v Mexiku jsou opravdu moc výjimečné.
Co je asi uvnitř?
Drahá Kirstin,
jmenuji se Natalia a žiju v Mexiku.
Pokud nevíš, proč jsem ti poslala piñatu,
tak proto, že jsem slyšela, že z Mexika pochází i tvá rodina.
A říkala jsem si, zda sdílíš mou lásku
k našemu mexickému dědictví a tradicím.
Natalie.
Můžeš mi jít pomoct do kuchyně?
Co připravujeme?
Tamales.
Chutná ti to?
Jo.
A trochu salsy.
Vždy tak dobré.
Tady v Mexiku jsou svátky vždy jedinečné.
Nejen proto, že jsou plné barev a živé,
ale protože se slaví v době,
které mi připomíná, jak úžasnou rodinu mám.
Kdo ještě přijde?
Můj bratr.
Dobře. Eugenia.
A taky tvůj děda.
Tito!
Ano. Nepřijede jen Juan Carlos.
Moc mi chybí.
Na Vánoce se schází celá naše rodina,
ale kvůli studiu v zahraničí s námi můj bratr nebyl už dvakrát.
Během Vánoc mi chybí nejvíc.
Tento dárek musí být dokonalý, protože je pro mého bratra.
Kéž bych viděla, jak se bude tvářit, až si ho rozbalí.
Tuhle!
- Líbí se vám oranžová? - Ano.
- Tohle a tohle, prosím. - Jistě.
Během Vánoc se každý rok účastníme Las Posadas,
které předchází Štědrému večeru.
- Ahoj! Veselé Vánoce. - Ahoj. Vítejte!
Ahoj! Vítejte!
- Díky. - Rád vás vidím.
- Vítejte! - Přinesli jsme vám dárek.
Páni!
Mám tu buñuelos.
Zpíváme naši oblíbenou „Las Posadas“.
Víš, co jsou to Posadas?
Ne.
Svátek Posadas znázorňuje Marii a Josefa,
když přišli do Nazaretu, aby Marie porodila Ježíška.
Je to oslava lásky, domova a rodiny.
Juan Carlos a já zbožňujeme piñaty.
Strašně jsme se nasmáli, když mi zavázali oči a zatočili mě.
Vždy mě nechával začít,
takže obvykle ani neměl šanci zkusit to sám.
Piñaty představují Betlémskou hvězdu.
Světlo, které nás všechny dovede domů.
Piñata, která domů vede mého bratra, je ten nejlepší dárek,
v jaký jsem mohla doufat.
Pokud je tvá rodina z Mexika,
snad tě piñata ode mě zavede domů,
abys svátky oslavila s námi.
A pokud do Mexika nemůžeš,
snad svátky strávíš se svou rodinou a blízkými.
Protože být s rodinou je pro mě ten největší vánoční dárek.
To bylo tak krásné.
Nechám si to.
S hledáním cesty domů potřebujeme někdy pomoc.
Společný čas s rodinou a tradice
jsou během Vánoc tak důležité.
A podle mě na tom v naší rodině
má velký podíl společné vaření a pečení.
Bohužel jsme přišli o mého tátu,
který byl důležitým členem naší rodiny.
Mluvili jsme o tom, co můžeme… Jak můžeme jeho památku oživit,
což je možné skrz příběhy, které si vyprávíme…
- Jo. - …a tradice, v nichž pokračujeme.
Ať už třeba v kuchyni připravujeme tamales s buñuelos
- a užíváme si čas s rodinou. - Jo.
Být na Vánoce s rodinou je podle mě opravdu výjimečné.
Hlavně teď, když se naše rodiny vyvíjejí, že?
Jak víte, oženil jsem se.
A trávit Vánoce se Sarah a rodinou mé manželky bylo tak neobyčejné,
protože jsem viděl, jak vyrůstala a slavila Vánoce.
Slyšet to je tak krásné.
Mám dceru Kaiu
a těším se na to samé s ní,
protože si teď začne dělat vlastní vzpomínky na Vánoce.
S mou ženou Leigh
ji přivítáme do nových rodinných tradic.
Teď možná nejsme s našimi rodinami,
ale pro mě jste rodina i vy.
Vybrala jsem si vás.
Mám to stejně. Mám vás moc rád.
Jsem posedlý čtením každičkého dopisu.
A uvědomuju si, že jsou to dárky pro nás.
Ukazují nám, o čem vlastně svátky jsou.
Jo. A líbí se mi, že se tenhle třpytí.
- Mitchi, měl bys ho přečíst. - Asi jo.
Je od DCapella,
a capella skupiny, která svátky zbožňuje jako my.
„Šťastné a veselé, Pentatonix.
Vždy jsme měli pocit, že hudba dokáže sbližovat,
hlavně během svátků.
A proto zbožňujeme vaše vánoční alba.
Těšíme se na další. S láskou, DCapella.“
Roztomilé.
Mají pravdu.
Podívejte se na dopisy z celého světa.
Vážně máme šanci lidi sbližovat.
Jo, je zřejmé, že toho máme tolik společného,
ať jsme kdekoliv.
Jen se na nás podívejte.
Máme různá zázemí a tradice,
ale společně dokážeme fungovat harmonicky.
A to je to pravé kouzlo.
Mám pocit, že všichni myslíme na totéž.
- Svět je malý. - Musíme pryč.
Jo, svět je malý.
- Znovu už ne. - Hlupáku.
Svět je malý! Jasně!
Jak jsem mohl zapomenout? Zpívám si to pořád.
Dobře.
Svět je malý.
- Bože! Jupí! - To snad ne! Jsme volní!
- Jdeme, lidi. - Jupí, jdeme!
- Bože. Jsme volní. - Jupí!
Jsme volní!
- Panebože. Ano! - Jsme volní.
Páni.
- Ano! - Nemáte zač.
Nečekala jsem, že vás uvidím ráda.
- To slýchávám pořád. - Jo.
Jupí, dokázali jsme to.
Podepíšete mi, že jsem vás neohrozil.
Jo? Dobře! Jupí!
- Dobře. - Jistě. Už je mi to jedno.
- Díky. - Sbohem.
- Ne, pohoda. Jen… - Díky.
Jen to tu zavřu. Zavřu to tu.
Jo, za dvě vteřiny tam budu.
Jistě, možná jsem je tam zamkl.
Ale vytvořil jsem dokonalé podmínky,
aby jedna z nejlepších skupin našla své kouzlo Vánoc.
Stačilo je zamknout v místnosti
plné milionů dopisů a s minimem kyslíku.
A mít skvělého technika pomáhá taky.
A takhle se dělá nejlepší vánoční album všech dob.
Promiňte. Co tu pořád děláte?
Děláte rozhovor sám se sebou?
Ne, nedělám.
Snažíte se za tohle vše převzít zásluhy, že? Neuvěřitelné.
- Je to… - Víte co?
Ať si je nechá.
Kdybychom tam nebyli zamčení, to album bychom neudělali.
Takže díky.
A…
Veselé Vánoce.
Trochu vysoko, ale dobré.
Můžu říct, že celou dobu jím oil down?
Chci ochutnat.
Má kouzelnou místnost na poštu i Olivia Rodrigo?
Napsal jsem jí spoustu dopisů.
Taky jste se pořezali o papír?
Matt říkal, že chce kytaru, ale já dostal cello.
Počítají se ty kilometry do mého věrnostního programu?
Dobře, to nikdo nechápe význam slov „a capella“?
Tohoto oblečení byla v té místnosti škoda.
#StylCukrovéHůlky. Už to roste na oblibě.
Páni.
Napsala mi máma. „Přišly ti dopisy ode mě?“
Jo, všech 42.
Dopisy byly fajn, ale příště pošli e-mail.
Hned tam budu! Jen si odtud musím něco přinést.
Je to jen…
Ne!
Haló? Je tam někdo?
Překlad titulků: Tomáš Pikl