Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VÝROBA LEKTVARŮ
NETFLIX UVÁDÍ
PRAVIDLA - BUĎ HODNÁ - MLUV PRAVDU NASLOUCHEJ DRUHÝM
NENADÁVAT - NEŠÍT BOUDY NEZAPOMÍNAT GATĚ A OBĚD!
KNIHA BALETU
PODLE KNIH O KÁJE A OLIVĚ ANNIE BARROWSOVÉ A SOPHIE BLACKALLOVÉ
ZAŘÍKADLO - Kopřiva, růže, mouchy a list, ať zmizí minulost a žal je pryč!
KOUZLO ZAPOMNĚNÍ VRÁTIT ČAS A VYMAZAT MINULOST
Olivo!
Kde jsi? To musíš vidět!
Jsem v domečku, Kájo!
Duchové a meče, Olivo! A zlotřilý vévoda!
KNIHA O BALETU
Giselle se zamiluje do vévody, který ji má rád,
ale bude si brát princeznu. Giselle se z nešťastné lásky utrápí.
Mé srdce! Jsem mrtva!
Její duch odejde do lesa
a potká další duchy se zlomenými srdci, víly.
Jste zlý, zlotřilý vévodo.
Obklopí vévodu a utancují ho k smrti.
A máš to!
Chci být Giselle!
Tak jo, ty první.
Ty můžeš být víla. S příšerně dlouhými nehty.
Ne, potřebujeme zlotřilého vévodu, kterému ukopneš hlavu.
Ale bacha, mám meč.
Nech mě být, Gisellin duchu!
- Co si ta holka navymýšlí. - Typická sobotní Oliva.
Na co si to hrajou? Na superhrdiny?
Tak, vévodo! Moje víly tě dostanou!
Spíš na supernuly.
Tancuješ moc silně.
Nancy.
Na něj, víly! Utancujte ho k smrti!
Zpátky, nebo vás zmečuju. Useknu vám nohy!
Utancovat k smrti!
Teď ti ukopnu hlavu!
Čau! Hrajete baseball?
Můžu nahazovat?
Leo! Paráda.
Ty budeš vévoda a já s Kájou budeme obě Giselly.
Giselly? Co to je?
- Balet. - Nosí se při tom dres?
Elasťáky.
- Tak čau. - Neblbni.
Skáče se tam a kope až nad hlavu!
Chudák Leo, netuší, že v baletu jde o to, utancovat nepřátele k smrti.
Co kdybychom se opravdu naučily balet?
To ti poslala babička? Vždycky mě nutila do tance.
- A tys nechtěla? - Mám obě nohy levé.
Ale měla bys poznávat, co tě baví.
- Tak budeš chodit na balet. - Jo!
- To byla brnkačka. - Musíš se zeptat své mámy.
Když tvá máma souhlasí, moje bude muset taky.
Ani náhodou.
Ale balet je můj osud.
Tak dost. Zvedni ten chléb.
- Odkdy je balet tvůj osud? - Ode dneška.
Nejlepší je ukopávání hlav. Sledujte.
Opatrně.
Za pár týdnů tě to přestane bavit.
Ale musím se ho naučit.
Teď je právě čas, abych poznávala, co mě baví.
Jako jsi musela chodit na gymnastiku?
A na trumpetu?
A na softball?
Chytej, Olivo!
Se vším jsi praštila.
S baletem nepraštím. Balet miluju!
- Sázím pět dolarů, že praštíš. - Tak platí. Dvojnásob.
- Deset. Nikdy s ním nepraštím. - Ale jo.
Nenaučíš se ani všech pět pozic. Já to zvládla jen stěží.
Počkat. Nancy jste balet dovolili?
To není fér. Máte ji radši než mě.
- To s tím nemá co dělat. - Prosím.
Dovolte jí to. Potřebuju ty peníze.
Tak dobře, můžeš chodit na balet.
Ale pod jednou podmínkou.
Splním cokoli.
Nesmíš s tím praštit. Vydržíš celé pololetí.
Všechny hodiny. Bez ulejvání a brblání.
Slibuju a stvrzuju plivancem.
- Slib stačí. Umyj si ruce. - Dvakrát.
Ano!
Balet? Aspoň lepší než stepování.
Vítejte v baletní škole Radost.
Mám radost z vašich rozzářených tváří.
Nejsem jen váš učitel, ale také kolega tanečník.
Ptáte se, proč tančím?
Když tančím, mé tělo a duše se vznáší!
Jsem váš učitel, maître de ballet, pan Joy.
Ale tady mi budete říkat monsieur Joy.
Tak se mé jméno vyslovuje v krásné Francii.
V rodné zemi baletu. Takže zde jsem monsieur Joy, c'est moi.
„Joy“ znamená „radost“. Opakujte po mně.
Joie.
- Joie! - Jako: „Ua, ua.“
Joie!
- Snažte se. - Ano, monsieur Joy.
Když přečtu vaše jméno,
přihlásíte se.
Eric?
Emma?
- Zuzu? - Je m'appelle Zuzu, monsieur Joy.
Je suis très ohromený.
- Kdo jste? - Jsme ve vaší třídě.
Co to máte na sobě?
Kostým zlotřilého vévody.
Na Giselle.
Bolí mě z toho bulvy. Hned se převlékněte, mademoiselles.
Jsme na hodině baletu, ne v cirkusu.
Maman, prosím.
Melanie.
BALET RADOST
Výborně, monsieur Ericu.
Jste téměř jako já zamlada.
Téměř.
- Co že ti to tak jde? Jsi takové poleno. - Já nevím.
Grand battement, plié.
Dobře.
Beaucoup. Nádhera.
Monsieur Joy, můžu se na něco zeptat?
Ano.
Kdy začneme s ukopáváním hlav, se zábavným baletem?
Zábavný balet? Co to je?
Jako Giselle. Šermování, duchové.
Aha, tenhle zábavný balet.
Peut-être až si osvojíte základy.
Tak za čtyři nebo pět minut… Roků!
Roků!
A teď všichni.
Tendu, grand battement, grand battement, plié.
Znovu!
Tendu, grand battement, grand battement, plié…
Co to je?
Podle mámy mám tančit, jako by se nikdo nedíval.
A chápu proč.
Do rytmu, mademoiselle!
Do rytmu!
Já jí to ukážu. Takhle, Kájo.
Ne.
Bez hudby.
Představ si, že jsi gazela.
Giselle? S vévodou a vílami?
Ne! Gazela, to zvíře.
Uháníš přes africké pláně, ladně natahuješ nohy.
Tak dobře.
Zapomeneme na gazelu a budeme pochodovat.
Pochodujeme. Zvedat kolena.
Vy ne. Vy se učíte balet.
Pochoduje jen Kája a zdá se, že i Oliva.
Byla jsem hrozná. Všichni se smáli. Už se nevrátím.
Já taky ne. Balet není náš osud, Kájo.
Je to naše ostuda.
Do třinácti mám daleko.
Ale ne.
Můžeš trochu zpomalit?
Jsem v sedmé třídě, mami. Převádíme zlomky na desetinná čísla.
Učíme se o pubertě. Šesťáci ne. Čtvrťáci taky ne.
- A spousta z nich má náušnice. - Nancy, prosím.
Nazdar, jak bylo na baletu?
Praštíš s tím?
- Bylo to super. - Ano, velká zábava.
Ani náhodou. Štvalo tě to.
Monsieur Joy si tě pěkně podal.
Ne, líbilo se nám to.
A my se líbily jemu.
Mluvil o gazelách. Jsme hvězdy.
Změníme sázku. Dvojnásobek, nebo nic.
Sázím dvacku, že vy dvě polena nikdy nebudete hvězdy.
- Děvčata! - Přijdeš na mizinu.
Už se těším, jak zbohatnu.
Dvacka je moje.
Nancy, přestaň s těmi sázkami.
- Co děláte, hoši? - Běželi jsme maraton.
Letos už třetí.
KOUZLO ZAPOMNĚNÍ
Naše jediná naděje.
Zaklínadlo nepomůže. Musela jsem slíbit, že vydržím.
Poslouchej. „Kouzlo zapomnění.“
„Vrátit čas a vymazat minulost.“
Když se to povede,
nebudou si pamatovat balet, ani že za něj zaplatili.
Olivo, chceš chodit na capoeiru?
Už dlouho na nic nechodíš.
Skvěle!
Máma zapomene můj slib, Nancy tu sázku. Co potřebujeme?
Zaprvé, deset mrtvých much.
- Moc děkuju. - Rádo se stalo.
Můžeme?
Jak to udělat nadýchané?
Jak to zhoustne? Když přidáš mandle…
Balet mi asi zničil kolenní kost, mami.
Je celá fialová.
- Pomalovala sis koleno? - Ne.
Kopřiva, růže, mouchy a list, ať zmizí minulost a žal je pryč!
Kájo! Ty na mě házíš mouchy?
Pamatuješ si, jaký je den?
Ano. Den, kdys nám do večeře hodila mrtvý hmyz a listí.
Jak se jmenuje můj oblíbený antropolog?
A ty mi řekneš, co teď budeme jíst?
Pamatuješ si slib,
který jsem ti dala kdysi dávno?
Minulý týden? Že nepraštíš s baletem?
To je teda zaklínadlo.
Vy jste nás zaklely?
Proč?
Chceme přestat s baletem. Byl to děs.
Já byla děsná.
Těšila jsem se, ale všichni se mi smáli.
Zlatíčko, nemusíš chodit na balet.
Když ti to nesedí, prostě přestaň.
- Ty se nezlobíš? - Jasně že ne.
Chci, abys poznávala různé věci
a zjistila, co tě baví a co ne.
Něco jsi zjistila. Balet není pro tebe.
Pojď sem.
Ať tě to ani nenapadne.
To není fér. Káje máma dovolila skončit.
Já nejsem ona. Mámy jsou různé, jako děti.
Já nejsem jiná než Kája. Balet není pro mě. Proč nemůžu skončit?
Kromě toho, žes dala slib?
Chci, aby ses naučila u něčeho vydržet.
Balet je těžký.
Ale když se budeš snažit, třeba zjistíš, že ti jde.
Nebo umřu nudou. To se stává.
Nebo si ho zamiluješ.
Přežiješ to. Jednoho dne mi možná poděkuješ.
- Jdi se vykoupat. - Ne, koupala jsem se včera.
Olivo, hned do postele. Za deset minut zhasínáme.
Wanda Richová se hlásí. Jak to vypadá, Medvědice?
Medvědice, jsi tam?
Olivo!
- Olivo? - Jsem tady. Nemám dobrou náladu.
- Mám zničený život. - Nenechá tě skončit?
Ne. Zkoušela jsem i brečet. Řekla, ať přestanu slintat.
To je špatné.
Jestli musíš dělat balet, asi budu muset taky.
Ale nemusíš.
Já tě do toho navezla. Byl to můj nápad.
Určitě? Co když třeba tisíckrát spadneš?
Nevzdám to.
Co když budeš mít z otoček zkrvavené prsty
a pak se ti sloupnou strupy a bude to krvácet?
- Stejně to nevzdám. - Co když se ti budou smát?
Musím to vydržet.
Asi jsme odsouzené, Kájo.
Ty a já.
Odsouzené k tanci.
Skupina un.
Výborně.
Skupina deux.
Skupina trois.
Skupina Kája a Oliva.
Ale ne.
Mademoiselles…
Výborně, Zuzu.
Pamatujte, co jsme?
Gazely.
Dobře, mes enfants, usaďte se.
Úžasná zpráva.
Letos poprvé nebudeme pořádat recitál zde ve studiu.
Zúčastníme se Festivalu pohybu.
Taneční delirium ve 26 číslech.
Proto jsem na toto představení zvolil něco très jedinečného.
Něco kouzelného a napínavého.
Je to příběh dvou pohádkových bytostí, které se do sebe zamilují.
Mořská víla.
- Zuzu. - Ano.
- Ano! - A mořský koník. Eric.
Jmenuje se to Svatba pod hladinou.
Ericu?
- Ale není tam žádné líbání, že? - Ne.
Vlastně oui.
Ne.
Vaše city jsou vyjádřené tanečním uměním.
- Opakujte. Když tančím… - Mé tělo a duše se vznáší?
Mé tělo a duše se vznáší. Ano, Zuzu. Merci.
Emmo, ty jsi tropická ryba, která je oddá.
Vy ostatní jste svatebčané. Přinášíte dary, tančíte, skotačíte.
Monsieur Joy?
A co Oliva a já?
Na vás jsem zapomněl.
Rozlousknul jsem tento choreografický oříšek.
Vaše zmatené… Jak to jen popsat? Pohyby…
A proměnil je v umění.
Budete přátelské olihně,
které stojí na stráži…
na samém okraji jeviště.
Vaše chapadla se vznášejí v proudu vod
a zajišťují úspěch celé svatby.
Milé olihně?
Máte štěstí, že tam jste. Malé děti a olihně nejsou zvané.
A co je nejlepší, představení se letos koná
v Burroughsově divadle, kam se vejde 300 diváků.
Nechci být jako ostatní. Ale náušnice jsou prima, mami.
Sednou mi.
Já říkala totéž tvé babičce. Chtěla jsem si obarvit vlasy na zeleno.
Na zeleno?
Jo.
Dovolila ti to?
Ne.
Nedovolila.
Kájo? Olivo? Co se děje?
Nic.
Opravdu? Vypadáš, jako by sis opravdu rozbila koleno.
- Pojedeme? - Bonjour, madame.
Nancy.
- Ahoj, Harolde. - Monsieur Joy.
Monsieur Joy.
- Jak jim to jde? - Ano… Jsou…
Nikdy jsem neměl nadějné mladé tanečnice tak…
Myslím, že na to ve francouzštině není slovo.
Zapomněly si pozvánky na velký recitál.
Nashle, Harolde.
Recitál bude úžasný.
- Určitě máte prima role. - Jo.
Prima role jako hvězdy představení, že?
Přesně tak. Jsme v každé scéně.
- Opravdu? - Letos máte nové tanečníky.
TANEČNÍCI
Vy jste „dvě přátelské olihně“?
To je trapas.
Nancy, nemůžeš být na sestru aspoň někdy hodná?
Jsem hodná.
Nemůžu se dočkat, až Olivu uvidím jako přátelskou oliheň.
Nikdo se nebude smát. Všichni budou moc hrdí.
Zapni si pás.
Měl jsi nabarvit rybu, ne sebe.
Promiňte.
Ještě deset minut, pak to vystavíme.
A nechte si od rodičů podepsat souhlas s výletem, nebo nejedete.
Čemu se směješ?
Ničemu, jen té tvé rybě.
Zuzu říkala, že na recitálu budete jako ty ryby.
Leklé.
Co je ti do toho? Stejně nejdeš.
Já jdu, se ségrou.
Obě milujeme balet.
Kdo ještě jde na festival tance?
Já!
Festival tance?
Ty umíš tancovat, Kájo?
To snad ne.
Neboj, přijdou na tanec, ne na vlnění.
Určitě ne na vlnění přátelské olihně.
Já se přijdu mrknout, přátelské olihně.
Co je vlastně oliheň? Má inkoust.
A divná chapadla.
Kdo chce kraba podkovového? Je to anthropod, živá zkamenělina.
- Ano? - Děkuju.
A pak je tu tenhle bezobratlovec. Oliheň.
Prosím, Dusite.
„Dělám balet. Jsem k smíchu.
Jsem Kája a Oliva.“
To byl teprve začátek. Celá škola se nám bude smát.
Nancy taky. Uvidí, že nejsme hvězdy a dostane dvacku.
Na to si uklízením nevydělám.
Nějak se z toho vyvlékneme. Nic není nemožné.
Být dobrá v baletu je nemožné.
Jo.
Ale nebylo by nemožné zlámat si nohy.
Kájo, to bychom neměly.
Když si Eric zlomil ruku,
bylo skoro vidět kost, jak trčí ven.
Třeba to lámání je špatný nápad.
Co třeba
výron?
Au revoir, recitále.
Sbohem, chapadla.
To je špatný nápad!
Třeba bude stačit modřina.
Vypadáme jako ochechule.
Olihňule.
Nemáme dost chapadel. Má jich být deset.
- Určitě ne osm? - Deset.
Jsou to chapadla, chápeš?
Nestěžujte si. Protože…
vypadáte skvěle.
Je to…
- Co říkáte? - Úplné olihně.
Že jo?
- Roztomilé. - Nelži, mami. Směješ se.
Ne, zaskočil mi krekr.
Vylepšilo by se to něčím kolem krku, třeba šátkem.
- Co třeba motýlek? - Ano, motýlek.
Nemáme dost chapadel.
A víc chapadel, určitě.
A nějaké přísavky.
- To nemyslíte vážně. - Nemáme dost chapadel.
Problém je určitě počet chapadel.
Nancy.
Nemůžu se dočkat.
Hvězdy večera.
Nevšímejte si jí. Budete skvělé.
Musí to jít i bez lámání kostí.
Už máš to kouzlo neviditelnosti?
Žádné kouzlo nám nepomůže.
Třeba se můžeme schovat v domečku
se zásobami na deset let.
Nejspíš by skáceli strom a donutili nás jít.
Utečeme?
To miluju. Kam půjdeme?
- Do parku? - Je tam policajt se psem.
- Vyčuchá tě. - Čau.
- Díky za ty kostýmy. - Rádo se stalo.
- Tak zítra. - Za půl hodiny je večeře.
Podepsala jsem ti to akvárium. Dej si to do tašky.
SOUHLAS RODIČŮ
DATUM: 21. ČERVNA
Jak nám to mohlo uniknout? Hele!
- „Souhlas s výletem.“ - Ve stejný den jako recitál.
Můžeme se schovat v akváriu.
Než nás najdou, festival skončí.
Jo!
Pojď, Kájo.
Pozor na auta.
Opatrně přes ulici.
Náš nový domov.
Až se nebudou dívat, schováme se.
- Kájo, Olivo, pojďte. - Ano!
Nechci vás ztratit.
Vítejte v akváriu.
Co máte v těch batozích?
Do toho ti je houby.
Mám rybí návnadu pro žraloky. Chci vidět, jak žerou.
Bude to masakr.
Můžu jim trochu hodit? Taky to chci vidět.
- Žraloky zbožňuju. - Co třeba tam dole?
Poslouchejte. Pojďte sem.
- Pojďte. - Je to tu super.
Kájo, Olivo, pojďte k ostatním.
Dnes zůstaneme v přízemí. Dejte se do dvojic.
Ericu, ty budeš s Vanessou.
Ano.
- Jdeme! - Ano, paní Aruba-Tateová!
Máte tu žraloky?
Aspoň jednoho bílého? Nebo klidně jiného.
Dusite, necháme to na našem průvodci. Otázky potom.
Lvouni, kteří žijí v této nádrži, jsou nejrychlejší ze všech lachtanů.
Podívejte!
Plavou rychlostí 40 km/h, což jim usnadňuje lov sardinek.
Se žraloky si moc rádi nehrajou, ale jsou skvělí surfaři.
Ericu, nesahej na sklo.
- Ať se něco nestane. - Olivo, musíme jít.
Dusite, schovej tu návnadu.
PARKOVIŠTĚ - VCHOD - MAPA AKVÁRIA
Tady se můžeme schovat.
OBYVATELÉ HLUBIN
To je perfektní.
Soukromí.
- To je moje! - A to je moje.
- Co to bylo? - Já nevím.
Zkusím najít světlo.
Někde tu musí být.
Nic.
Něco jsem našla!
Ty bláho!
Oceán je plný tajemství,
ale nejtajemnější jsou obyvatelé hlubin.
Kájo?
Jasně, tady ukazují, jak vypadá život na dně moře.
Hele!
Budete ohromeni.
Co to sakra je?
Mořský ďas má světélkující páteř,
která láká kořist do jeho ostrých zubů.
- Radši půjdu na recitál. - Já taky!
Ve vodě černé jako noc žije nejděsivější bytost ze všech.
Obří oliheň.
Číhá, připravená udeřit.
Nevyděsíte se jeho chapadel?
Tady jsou. Děkuji.
Kde jste byly? Měla jsem starost.
- Bály jsme se. - Opravdu.
Protože jste se ztratily?
Ano, ztratily.
Chudinky. To je mi líto.
- Teď jste v bezpečí. - Vidíš, nejsou mrtvé.
To jsem neřekla. Řekla jsem, že je nejspíš snědl lvoun.
To nic. Jste v bezpečí.
Děkujeme, slečno Aruba-Tateová.
Viděli jsme úhoře, a vy ne. Jde z nich hrůza.
Ne taková jako z obří olihně.
Hypnotizovala nás svým obřím okem.
To oliheň nemůže.
Nemají tady obří oliheň.
Nikdo nemá obří oliheň.
Obří oliheň? Jak jste se dostaly k Obyvatelům hlubin?
To je v jiném patře. Kájo?
Ztratily jste se schválně?
Myslela jsem…
Byla to moje chyba. Kája za to nemůže.
Trochu jsme se ztratily a pak jsem řekla, že půjdeme tudy.
Ale bylo to špatně.
Tak jsem řekla, že půjdeme po schodech.
- Ještě jednou děkuji. - Rádo se stalo.
Dobře, žáci.
- Za chvíli odjíždíme. - Jo!
Kájo, Olivo, jestli vám nemůžu důvěřovat,
na příští výlet vás vzít nemůžu.
Mrzí mě to, paní učitelko.
Mě taky. Opravdu moc.
Vím, že se můžete polepšit.
Taky vím, že spolu mnoho dokážete.
Eric mi říkal, že dnes máte taneční vystoupení.
Těším se.
Dobře, děti, sedněte si.
Vítáme vás na dnešním Tanečním deliriu.
Festivalu pohybu v 26 číslech.
26 čísel?
Štve mě, že tyhle recitály trvají věčně.
Ten tvůj ne. Byla jsi skvělá.
To nic. Bude to super.
Super pro mě. Dvacku mám v kapse.
Ty ochechule nejsou hvězdy představení.
PŘESTÁVKA
Prosím, usaďte se.
Za chvíli začne 14. číslo.
Pět.
Deset.
Patnáct.
Dvacet.
Provazy. Téměř hotovo.
Počkat.
Zvednout. Opři se do toho. Nemáme celý den.
Velryba stoupá.
Líbí se vám moje ploutve?
Jako opravdové.
Opři se do toho.
Vypadáte… přátelsky,
což je dobře. Podle programu máte být přátelské.
Monsieur Joy asi nikdy oliheň neviděl.
Opravdová obří oliheň vůbec není přátelská.
Kdo má třpytky? Jsou très důležité.
Kde jsou moje hvězdy?
Kde jste?
S těmi chapadly nemůžete tančit.
Což je nejspíš dobře.
Jste ryby.
Cítíte vodu. vidíte korály.
Mademoiselles Oliva a Kája. Vypadáte… pěkně ochapadlené.
Hlavně tady nic nepokácejte.
Na místa! Čtrnácté číslo! To jsme my!
Tout suite! Rychle na scénu!
Posaďte se. Brzy začne číslo 14.
Amando, podívej.
To je talent.
- To je Oliva a Kája? - Sranda.
Zvedni ruce.
Kájo, sem! Rychle.
Toč se.
Dvacet dolarů.
Máš pravdu. Pravá oliheň není přátelská.
Ta by se jen tak nevlnila.
Skutečná oliheň číhá
a pak zaútočí, jako víly v Giselle.
Opravdová oliheň kašle na sázku se starší sestrou.
Opravdová oliheň nedbá, jestli se jí lidi smějou. Nedbá na nic.
Vládne moři.
Připravit třpytky.
A teď!
Teď! No tak, rychleji!
Zuzu!
No tak, přátelské olihně. Pomozte mi.
Ne.
Olihně jdou.
„Když tančím, mé tělo a duše se vznáší!“
Pokračujeme!
Jsme venku! Hotovo! A už nikdy nemusíme na jeviště!
Nebo postávat v první pozici. Můžeme být jako olihně.
Obří oliheň proti velrybě!
Olihně!
Volají nás?
Olihně!
Olihně jsou boží!
- Bravo! - Bravo!
Přídavek!
Mělas pravdu, žes je nutila.
- Ale po tomhle končí. - Díky bohu.
- Jo! - Tleskalo nám tři sta lidí?
- Pořád tomu nevěřím. - Byly jsme hvězdy.
Olivo,
můžu vám jen říct…
že si to zasloužíte.
A ty zase tohle.
Mami, můžu si nechat propíchnout uši?
- Proč sis to rozmyslela? - Dávno jsi mě přesvědčila.
Čekala jsem na správnou chvíli.
Dvacet dolarů, Kájo! Jsme boháči!
Jsou tvoje.
Jsou naše. Slyšelas ségru, zasloužíme si je.
Za co je utratíme?
Můžeme dělat spoustu věcí. Mám spoustu prima nápadů. Ty ne?
Kájo, Olivo, pojďte!
Jste hvězdy. Pojďte.
Oliheň proti velrybě!
- Hurá, olihně! - Dobrá práce.
Byly jste skvělé!
PODÍVEJTE SE NA PRVNÍ DOBRODRUŽSTVÍ KÁJY A OLIVY
- Co to děláš, Olivo? - Kopu jámu zkázy.
Chcete se přidat?
Do té díry spadneš jen ty.
- Zeptej se té nové. - Káji?
Jen si čte. O přestávce.
- Co je na ní špatného? - Pobíhá a dělá kravál.
Jen ti vyperu uniformu!
Pravidla znáš. Třikrát a dost.
Já uteču!
Pojď za mnou.
Naučila jsem se kouzlo, co tě donutí tančit.
Máma tě volá! Pojď!
Proplížíme se zadem,
překvapíme Nancy a začarujeme ji.
Budeš tancovat navěky!
Ne!
Chapadla.
Battement! Pochodujeme.
Střih!
Překlad titulků: Vít Bezdíček