Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EQUIP BÀSIC PER FER POCIONS
NETFLIX PRESENTA
PATI DELS PANCAKES
IVY I BEAN: CONDEMNADES A BALLAR
UN DELIRI DE DANSA
REGLES: SIGUES BO, SINCER I ATENT
RES D'INSULTS NI D'ENGANYS
BASAT EN IVY + BEAN, D'ANNIE BARROWS I SOPHIE BLACKALL
CÀNTIC
ENCÍS DE L'OBLIT
Bean!
On ets?
Has de veure això!
Soc a la cabanya de l'arbre, Ivy!
Fantasmes i espases, Bean!
I un duc malvat!
EL LLIBRE DEL BALLET
La Giselle s'enamora d'un duc,
i ell d'ella, però ell es casarà amb una princesa.
La Giselle mor de desamor.
Ai, el cor! Ara soc morta.
El seu fantasma s'endinsa en el bosc
i coneix altres fantasmes amb el cor trencat, els Wilis.
Ets dolent, duc malvat.
I tots envolten el duc i ballen fins que mor.
Entoma aquest arabesc!
Vull ser la Giselle!
Bé, d'acord. Ho seràs tu primer.
Tu pots ser un dels Wilis.
Tenen ungles llarguíssimes.
No, necessitem un duc malvat perquè el decapitis d'un cop de peu.
Però compte, tinc una espasa.
No t'acostis, fantasma de la Giselle!
Quina imaginació té aquesta nena.
Un dissabte qualsevol.
Què se suposa que és, una superheroïna?
Ahà, duc malvat!
Els meus Wilis et destruiran.
És més aviat una superzero.
No puc resistir al teu ball!
Nancy!
Ataca, Wili.
Balla fins que mori.
Enrere, o et trossejaré.
Et tallaré les cametes!
Balla fins que mori!
Ara et decapitaré amb un cop de peu!
Ei! Jugueu a beisbol?
Puc llançar la bola?
Leo! Genial.
Seràs el duc, l'Ivy i jo serem la Giselle.
La Giselle? Què és això?
És un ballet.
Portaré uniforme?
Tenim mitges.
- Adeu. - No siguis ximple, Leo.
Saltarem i donarem cops de peu voladors!
Pobre Leo, no sap que el ballet és ballar fins a matar els enemics.
Bean, i si aprenguéssim ballet?
De debò.
T'ho ha enviat l'àvia?
Sempre va voler que jo ballés.
- Tu no volies? - Soc maldestra i no tinc gens de ritme.
Però és un bon moment perquè aprenguis coses que t'interessen.
Així que faràs classes de ballet.
- Sí! - Ha estat molt fàcil.
Pregunta-ho a la teva mare.
Ara que la teva mare ha dit que sí, la meva mare també ho farà.
Ni parlar-ne.
Però el ballet és el meu destí.
Prou, Nancy. Agafa el pa, sisplau.
- Des de quan el ballet és el teu destí? - Des d'avui.
El millor és copejar caps.
Mira!
Ei. Compte, ballarina.
Bean, no ho pagarem, ho deixaràs d'aquí dues setmanes.
Però he de fer classes, mama.
És un bon moment per aprendre coses que m'interessen.
Tu no havies de fer gimnàstica?
I aprendre trompeta?
I jugar a softbol?
Agafa-la, Bean!
Ho has deixat tot.
No deixaré el ballet.
Adoro el ballet.
Esclar que ho deixaràs. M'hi jugo cinc dòlars.
D'acord. Dobla l'aposta.
Deu dòlars. No ho deixaré, mai.
I tant que sí.
Ni tan sols aprendràs les cinc posicions.
A mi em va costar.
Un moment. Vas deixar que la Nancy en fes?
No és just.
- L'estimes més a ella. - Sí.
- L'amor no hi té res a veure. - Sisplau.
Que en faci.
Necessito els diners.
D'acord, Bean, pots fer ballet.
Iupi!
Espera!
Amb una condició.
El que sigui, mama.
No ho pots deixar.
Has de fer tot el curs.
Totes les classes. No ho deixaràs ni et queixaràs.
T'ho prometo, mama, amb un jurament de saliva.
Amb la promesa en tinc prou. Renta't les mans.
Dues vegades.
Sí!
Ballet? Bé, és millor que claqué.
Bonjour. Bienvenue.
Benvinguts a l'escola de dansa Ballet Joiós.
Veure les vostres cares radiants em fa somriure.
No només soc el vostre mestre,
sinó també un company ballarí.
I, us deveu preguntar, per què ballo?
Quan ballo, el meu cos i la meva ànima s'enlairen!
Soc el vostre professor, el maître de ballet, el senyor Joia.
Però aquí em direu Monsieur Joie.
Així es pronuncia el meu nom en el bell francès.
On va néixer el ballet.
Aquí soc Monsieur Joie, c'est moi.
Ju-ah?
- Joia vol dir 'Joie'. - Jah?
- J. - Mireu-me la boca.
Joie.
- J? - Ja?
- Joie! - Com "uaua".
- J. - Ju-ua?
Joie.
Feu el que pugueu.
Sí, Monsieur Joie.
Ara, quan digui el vostre nom,
sisplau, alceu la mà.
Eric?
Emma?
Zuzu?
Je m'appelle Zuzu, Monsieur Joie.
Je suis très impressionat.
Bonne.
Qui sou? - Som alumnes. L'Ivy i la Bean.
Què porteu?
És una disfressa de duc malvat.
Per a Giselle.
Em fan mal els ulls.
Sisplau, canvieu-vos, mademoiselles.
És una classe de ballet, no un circ.
Maman, sisplau.
Melanie.
BALLET JOIÓS
Excel·lent, Monsieur Eric.
Gairebé ho fas com jo de jove.
Gairebé.
Per què ho fas tan bé?
Ets tan maldestre.
No ho sé.
Grand battement, plié.
Bé.
Beaucoup. Meravellós.
Monsieur Joie, li puc fer una pregunta?
- Sí. - Quan comencem a donar puntades de peu?
Quan comencem el ballet divertit?
Què és el "ballet divertit"?
Com a Giselle. Combats d'espasa i fantasmes assassins.
Ah, aquest ballet divertit.
Peut-être quan aprengueu les tècniques bàsiques.
D'aquí quatre o cinc minu…
anys!
Anys?
Ara, tots junts.
Tendu, grand battement, grand battement, plié.
Un altre cop!
Tendu, grand battement, grand battement, plié…
Mare meva, què és això?
La meva mare m'ha dit que balli com si ningú em mirés.
Sí, bé, entenc per què t'ha dit això.
Seguiu el ritme, mademoiselles!
Seguiu el ritme!
L'hi ensenyaré, Monsieur Joie. Així, Ivy.
No.
Sense la música.
D'acord, imagina que ets una gasela.
La Giselle? Amb el duc i els fantasmals Wilis?
No!
Gasela, l'animal.
Creuant les planes africanes veloçment, estenent les extremitats amb elegància.
D'acord.
Entesos!
Escolteu, oblidarem la gasela i farem una marxa.
Marxeu. Genolls amunt i marxeu.
Vosaltres no. Sou estudiants de ballet.
Només l'Ivy i sembla que la Bean també.
Ho he fet fatal.
Tothom reia. No hi vull tornar mai més.
Jo tampoc.
El ballet no és el nostre destí, Ivy.
És la nostra desesperació.
Mama, queda molt per als tretze.
No queda tant.
Nancy, t'ho pots prendre amb calma?
Vaig a secundària.
A secundària, mama.
Convertim fraccions en decimals.
Estudiem la pubertat. Els de primària no ho fan.
No ho fan, però moltes d'elles ja tenen arracades.
Nancy, sisplau.
Hola, nenes. Com ha anat ballet?
- Ho deixaràs? - Ha estat genial.
Sí, ha estat divertidíssim.
És impossible. No pot ser. Ho odies.
Segur que el Monsieur Joie us ha fulminat.
No, ens ha encantat.
Ell ens adora.
Ha dit la paraula "gasela".
Som les estrelles de la classe.
Canviem l'aposta.
El doble o res.
Vint dòlars que unes bledes com vosaltres mai sereu les estrelles.
- Noies! - Prepara't per arruïnar-te.
De fet, em preparo per fer-me d'or.
Els diners són meus.
Nancy. Sisplau. El cotxe no és un casino.
Què feu, nens?
Hem corregut una marató.
La tercera aquest any.
ENCÍS DE L'OBLIT
És la nostra única esperança.
Un encís serà inútil. He promès que no ho deixaré.
Escolta: "Encís de l'oblit.
Remunta el temps i esborra el passat."
Si ho fem bé,
ni tan sols recordaran que hem parlat de ballet
ni que l'han pagat.
Bean, vols fer classes de capoeira?
Fa tant temps que no fas cap mena de classe.
Perfecte!
La mama oblidarà la promesa i la Nancy l'aposta.
Què necessitem?
Per començar, deu mosques mortes.
- Moltes gràcies. - No es mereixen. Saps, recordo…
Preparada?
Li vaig dir: "Com penses fer-ho esponjós?"
Com serà espès si hi has posat ametlles…?
Ai!
Crec que m'he trencat el genoll a ballet, mama.
Està morat.
- T'has pintat el genoll? - No.
Roses i ortigues, mosques i fulles, esborra el passat, alleuja'ns les penes!
Ivy!
M'has llançat mosques?
Recordes quin dia és avui?
Sí. És el dia en què has llançat insectes morts i fulles al sopar.
Em pots dir el nom del teu antropòleg preferit?
Em pots dir el nom del que menjarem ara?
¿Recordes una promesa
que et vaig fer fa temps?
La setmana passada?
Quan vas dir que no deixaries el ballet?
Vaja. Quin encís.
Ens has fet un encís?
Per què?
Perquè volem deixar ballet.
És horrible.
Soc molt dolenta.
Em pensava que seria divertit, però tothom ha rigut.
Tresor.
No cal que facis ballet.
Si no t'agrada, deixa-ho.
No t'emprenyes?
No, esclar que no.
Vull que exploris coses
perquè descobreixis què t'apassiona i què no.
Has descobert una cosa, que el ballet no és per a tu.
Vine aquí.
Ni parlar-ne.
Mama, és injust, la mare de l'Ivy ha dit que sí.
Però jo no soc la seva mare.
- Les mares són diferents, com els nens. - Però no soc diferent de l'Ivy.
El ballet a mi tampoc m'agrada, per què no ho puc deixar?
A banda de la teva promesa?
Vull que aprenguis a comprometre't, Bean.
El ballet és dur.
Però si t'hi esforces, potser descobreixes que hi tens traça.
O moro d'avorriment. Passa, saps?
O t'acaba agradant.
En tot cas, crec que sobreviuràs.
I un dia potser m'ho agrairàs.
Vinga, ves a prendre un bany.
No, ja me'n vas fer prendre un ahir.
Bean, ves al llit.
D'aquí deu minuts apaguem els llums.
Wanda Rich, present.
On ets, Noia Ossa?
Noia Ossa? Ets aquí?
Bean!
- Bean? - Soc aquí de mal humor.
- La meva vida s'ha acabat. - No et permetrà que ho deixis?
No. Fins i tot he intentat plorar.
M'ha dit que deixi de bavejar.
Això és greu.
Si tu has de fer ballet, crec que jo també n'he de fer.
No n'has de fer.
Vas començar per mi.
Va ser idea meva.
N'estàs segura?
I si caus cent vegades?
No ho deixaré.
¿I si dones tantes voltes que et sagnen els peus
i tens crostes que cauen que et fan sagnar encara més?
Seguiré sense deixar-ho.
I si els nens es riuen de tu?
Ho suportaré.
Crec que estem condemnades, Ivy.
Tu i jo.
Condemnades a ballar.
Grup un.
Molt bé.
Grup deux.
Ah, bonne.
Grup trois.
Group Ivy i Bean.
Oh, no. No.
Oh, mademoiselles.
Molt bé, Zuzu.
Recordeu, què som?
Gaseles.
D'acord, mes enfants, calmeu-vos.
Tinc notícies meravelloses. Aquest any, per primer cop,
no farem un petit recital aquí a l'escola.
En comptes d'això, participarem en el Festival del moviment.
Un Deliri de dansa en 26 actes.
Per això he escollit una obra très unique per a l'espectacle.
Una obra plena de màgia i suspens.
Es tracta de la història de dues criatures màgiques que s'enamoren.
Una sirena…
Zuzu.
- Sí! - I un cavall marí, Eric.
Es diu Boda sota el mar.
Eric. - No ens hem de fer petons, oi?
No.
Bé, oui.
No.
Expressaràs les teves emocions a través de l'art de la dansa.
- Repetiu amb mi. Quan ballo… - El meu cos i la meva ànima s'enlairen?
El meu cos i la meva ànima s'enlairen. Sí, Zuzu. Merci.
Emma, seràs un peix tropical que es casa.
- Sí! - Uau!
La resta sou convidats de la boda. Porteu regals.
Ballareu.
Tra-la-la.
Monsieur Joie?
Què farem la Bean i jo?
Sí, vosaltres dues.
Us encantarà saber que he acceptat el repte coreogràfic.
He agafat els vostres erràtics…
Com dir-ho… moviments,
i els he transmutat en art.
Sereu calamars amables
i fareu guàrdia a l'extrem de l'escenari.
Els vostres tentacles ondularan amb la marea
i assegurareu l'èxit de la boda.
Calamars amables?
Estan contents de ser-hi. Els bebès i els calamars estan prohibits.
Ah, el millor de tot, l'espectacle d'aquest any es farà…
al teatre Burroughs amb 300 persones.
No és per ser com tothom.
Però… les arracades són genials.
M'escauen molt.
A la teva edat vaig dir el mateix a la teva àvia.
Em volia tenyir el cabell de verd.
De verd?
Sí.
T'ho va permetre?
No.
Em va dir que no.
Ivy? Bean?
Què us passa?
Res.
Tresor, n'estàs segura?
Sembla que t'hagis fet mal al genoll de debò.
Bonjour, Madame.
- Podem marxar, sisplau? - Bonjour, Madame.
Nancy.
Hola, Harold.
Soc el Monsieur Joie.
Monsieur Joie.
- Com van aquestes dues? - Bé… sí… són…
Mai havia tingut unes petites ballarines debutants tan…
Crec que no existeix la paraula en francès.
I han oblidat els tríptics del gran recital.
Au revoir!
Adeu, Harold.
Un recital és una gran idea.
- Segur que teniu papers divertits. - Sí.
Papers divertits com a estrelles de l'espectacle, oi?
Exacte, Nancy.
- Som a totes les escenes. - Sí?
Hi ha ballarins nous aquest any.
ELS CALAMARS AMABLES: IVY I BEAN
Sou els calamars amables?
Quina vergonya.
Nancy, per què no tractes bé la teva germana per un cop?
La tracto bé.
Em moro de ganes de veure la Bean fent de calamar amable.
Ningú riurà, Bean. Tothom n'estarà molt orgullós.
Posa't el cinturó.
ESCOLA EMERSON ELLIOT
Eric, tresor, havies de pintar el peix, no a tu.
Ho sento.
D'aquí deu minuts penjarem els peixos a la paret.
Porteu els permisos signats pels vostres pares aviat.
O no podreu anar a l'excursió.
De què rius?
Res, del teu peix.
La Zuzu diu que sereu uns peixets al recital.
Us enfonsareu.
Què t'importa? Ni tan sols hi aniràs.
Jo sí que hi aniré, amb la meva germana.
Ens encanta el ballet.
Qui més va al festival de ball?
Jo, Paisley.
Un festival de ball?
No sabia que ballaves, Ivy.
No fumis.
No et preocupis. Aniran a veure gent ballar.
No retorçar-se.
T'ho pots ben creure, calamar amable.
Jo potser vaig a veure com us retorceu.
Què és un calamar? Té tinta, oi?
I tentacles estranys.
A veure, nens. Qui vol el limúlid?
És un artròpode, un fòssil vivent.
- Sí? - Gràcies, professora.
També tenim aquest petit invertebrat. Un calamar!
És tot teu, Dusit.
Faig ballet.
Soc tan ridícul.
Soc l'Ivy i la Bean.
Només és el començament, Bean.
Tota l'escola es riurà de nosaltres.
La Nancy també. Veurà que no som les estrelles de l'espectacle
i guanyarà vint dòlars.
Hauré de treballar tota la vida per pagar-l'hi.
Hi ha d'haver una escapatòria.
Res és impossible.
Ser bona a ballet és impossible.
Sí.
Però no seria impossible trencar-nos les cames.
Ivy, no hauríem de fer això.
Saps, quan l'Eric es va trencar el braç,
el primer cop,
gairebé li sortia l'os.
Potser una fractura és mala idea.
¿Què et sembla
un esquinç?
Au revoir, recital!
Adeu-siau, tentacles!
És una molt mala idea!
Probablement ens en sortirem amb un blau.
- Què? - Semblem idiotes.
Calamardiotes.
Falten tentacles.
N'hi ha d'haver deu.
- No en tenen vuit? - Deu.
Amb vuit anirien coixos.
Ja. No et queixis.
Perquè, nenes…
esteu genial.
- Però has vist… - Eh?
És…
- Què us sembla? - Són calamars.
Oi?
Són tan bufones.
Mentida, mama. Estàs rient.
No, m'he ennuegat amb una galeta.
Saps què faria?
I si els posem un mocador al coll?
- I un corbatí? - Sí, un corbatí.
El problema és que falten tentacles.
I més tentacles, sens dubte.
I ventoses.
Això és una broma.
Falten tentacles.
El nombre de tentacles és el problema, sens dubte.
Nancy.
Quines ganes de veure-ho.
Les estrelles de l'espectacle.
Està gelosa, res més.
Ho fareu de meravella.
Hi ha d'haver una escapatòria sense trencar-nos cap os.
Segur que no domines l'encís d'invisibilitat?
No crec que cap encís ens salvi.
¿I si ens amaguem a la cabanya de l'arbre
amb provisions per a deu anys?
Segurament talarien l'arbre i ens hi farien anar.
I si fugim?
M'encanta fugir. On anem?
Què et sembla al parc?
Hi ha un policia amb un gos.
- T'ensuma. - Adeu, Katrine.
- Gràcies per fer les disfresses. - De res.
Fins demà.
Sopem d'aquí mitja hora, Ivy.
He signat el permís per a l'aquari.
Guarda'l a la motxilla.
PERMÍS DELS PARES
DATA: 21 DE JUNY
Per què no hi hem pensat abans? Llegeix!
"Permís per anar a l'aquari."
És el dia del recital.
Podem fugir i amagar-nos a l'aquari.
Quan ens trobin, el festival de ball s'haurà acabat.
Sí!
Vinga, Ivy.
Compte amb els cotxes.
Compte.
Creueu el carrer. Vinga.
Vaja!
La nostra nova casa.
Tan aviat com ningú miri, trobarem un amagatall.
Ivy, Bean, vinga, no us endarreriu.
Ja venim!
No us vull perdre.
Benvinguts a l'aquari.
Avui tenim una sessió especial d'entrenament de dofins a les 14:00…
Què porteu a les motxilles?
No n'has de fer res.
He portat esquer per als taurons. Vull veure un frenesí devorador.
Serà un carnatge.
En puc llançar?
Vull veure un frenesí devorador.
- M'encanten els taurons. - I a baix?
Vinga, escolteu-me tots. Veniu, sisplau.
- Veniu aquí. - Vaja! Aquest lloc és increïble.
Ivy, Bean, veniu aquí amb els altres, sisplau.
Avui ens quedarem al primer pis, d'acord?
Busqueu un company d'excursió.
Eric, la Paisley no ha pogut venir. Vas amb la Vanessa.
Sí, professora.
- Som-hi! - Sí, professora Aruba-Tate!
Aquí hi ha algun tauró?
Un tauró blanc? O qualsevol altre color serviria.
Dusit, el nostre guia expert ens ho explicarà.
I després li farem preguntes, entesos?
Els lleons marins que viuen aquí són les foques més veloces.
Mireu això!
Es desplacen a 40 quilòmetres per hora, cosa que els ajuda per menjar sardines.
- Són preciosos! - Però també els encanta jugar, no amb…
els taurons, però surfegen molt bé.
Eric, no toquis el vidre, sisplau.
- No volem cap accident. - Bean, hem de marxar.
Dusit, guarda l'esquer, sisplau.
MAPA DE L'AQUARI
Ens podríem amagar aquí.
LES CRIATURES DE LES PROFUNDITATS
Això és perfecte.
És tan retirat. Jo vull aquest!
Aquest és meu.
Què ha passat?
No ho sé.
Busca un llum.
D'acord. N'hi deu haver un per aquí.
Res.
L'he trobat!
Ostres tu!
L'oceà està ple de misteris,
però no n'hi ha cap tan misteriós com les criatures de les profunditats.
Ivy?
Ja ho entenc.
Aquest espectacle mostra la vida al fons del mar.
Oh, mira.
Prepareu-vos per meravellar-vos.
Què coi és això?
Els extraordinaris lofiformes tenen una espina lluminosa
que atreu les víctimes vers les seves dents punxegudes.
Crec que m'estimo més fer el recital.
Jo també!
En aquestes aigües negres s'amaga el drac de les profunditats,
el calamar gegant.
Observa i espera
el moment d'atacar.
Sou prou valents per enfrontar-vos amb els seus tentacles?
Són aquí. Gràcies.
Ivy, Bean, on éreu? Estava molt preocupada.
Ens hem espantat.
Ens hem espantat molt.
Oh, no. Perquè us heu perdut?
Sí. Perdut.
Pobretes. Em sap molt greu.
No passa res. Ara esteu bé.
Ho veus com no eren mortes?
No he dit mortes, he dit: "Un lleó marí se les deu haver cruspit."
No passa res. Esteu aquí, fora de perill.
Gràcies, professora Aruba-Tate.
Nosaltres hem vist les anguiles.
Fan moltíssima por.
No tanta com un calamar gegant.
Tenia un ull enorme que ens ha hipnotitzat.
Bean, un calamar no hipnotitza ningú.
Aquí no hi ha cap calamar gegant.
Ningú té un calamar gegant.
Un calamar gegant? Com heu arribat a Les criatures de les profunditats?
Està en un altre pis.
Ivy?
Us heu perdut deliberadament?
Bé, he pensat que…
Ha estat culpa meva, professora Aruba-Tate. No la culpi a ella.
Ens hem perdut una mica i llavors he dit: "Anem per aquí."
Però no era el bon camí.
Així que he dit: "Aquí hi ha unes escales, les podem baixar juntes."
- Gràcies per tot. - De res. Adeu.
Escolteu, nens, marxarem d'aquí un minut.
Ivy, Bean,
si no puc confiar en què sereu responsables,
us adoneu que no us podré portar a més excursions?
Ho sento, professora Aruba-Tate.
Jo també. Ho sento molt. Molt.
Sé que us podeu ajudar a comportar-vos millor.
I també a fer coses importants.
L'Eric m'ha dit que actuareu en un recital de ball aquesta nit.
Tinc moltes ganes de veure-ho.
Vinga, nens, seieu tots.
Benvinguts al Deliri de dansa d'aquesta nit.
El Festival del moviment en 26 actes.
- Us encantarà… - Vint-i-sis actes?
No suporto aquests recitals eterns.
El teu no, tresor. Tu ho vas fer molt bé.
No passa res. Això serà genial.
Genial per a mi.
Vint dòlars a la butxaca.
És impossible que les calamardiotes siguin les estrelles.
ENTREACTE
Sisplau, seguin tots.
El catorzè acte començarà d'aquí un minut.
Cinc.
Deu.
Quinze.
Vint.
Corda lligada. Ja gairebé estem.
Espera.
Alça-ho.
Amb més força, maman. No tenim tot el dia.
La balena s'enlaira.
Us agraden les meves aletes?
Com un peix de debò.
Posa-hi ganes, maman.
Maman!
Vosaltres sembleu amables,
està bé perquè al programa
posa que sou calamars amables.
No crec que el Monsieur Joie hagi vist mai un calamar.
Un calamar gegant no és gens amable.
Qui té la purpurina?
La purpurina és très important!
On són les meves estrelles?
- On sou? - Je suis ici, monsieur.
Oh, no!
No podeu ballar amb aquests tentacles.
Cosa que, ben mirat,
és probablement una sort.
Qui són els peixos?
Sent l'aigua. Mira el coral.
Mademoiselles Bean i Ivy.
Bé, aneu sobrades de tentacles.
Sisplau, no destruïu el decorat.
Mon Dieu!
Als vostres llocs! El catorzè acte! Ens toca!
Tout de suite! Vol dir 'a l'escenari'!
Sortiu a l'escenari!
El catorzè acte començarà ara.
Amanda, mira.
Té tant talent.
Vaja!
- Són la Bean i l'Ivy? - Són unes negades.
Alça els braços.
Ivy, per aquí! De pressa!
Gira.
- Compte, Bean. - Ho sento, Ivy.
Vint dòlars.
Espera. Hem de ser al fons?
Tens raó, Ivy.
Un calamar de debò no és gens amable.
Un calamar no estaria quiet retorçant-se.
Un calamar de debò s'amaga a l'ombra
fins al moment d'atacar, com els Wilis a Giselle.
A un calamar de debò tant li fa una aposta amb la seva germana gran.
A un calamar tant li fa si la gent es riu d'ell.
A un calamar de debò no li importa res.
Governa els mars.
Esperem amb la purpurina.
Ara.
Ara. Més de pressa, va.
Zuzu!
Vinga, calamars amables. Ajudeu la balena.
És tan bufó.
No.
Deixeu passar els calamars.
Quan ballo, el meu cos i la meva ànima s'enlairen!
Ben fet!
L'espectacle ha de continuar.
Som fora! Hem acabat!
I mai haurem de tornar a un escenari!
O quedar-nos en la primera posició. Farem el que fan els calamars.
El calamar gegant contra la balena!
Calamars!
Es refereixen a nosaltres?
Calamars!
Visca els calamars!
Calamars!
Endavant els calamars!
Bravo!
Més!
Vas fer bé obligant-la a seguir.
Sí, però després d'això, ho deixen.
Gràcies a Déu.
- Sí! - Ens han ovacionat 300 persones?
No m'ho puc creure.
Érem les estrelles, Ivy.
Bean,
l'únic que us puc dir és…
us els heu guanyat.
I tu t'has guanyat això.
Mama, em puc posar arracades?
- Per què has canviat d'opinió? - Fa temps que m'has convençut.
Esperava el bon moment.
Vint dòlars, Ivy. Vint! Som riques!
Són teus, Bean.
Són els nostres diners. Ja has sentit la meva germana.
En què ens els gastarem?
Podem fer tantes coses juntes.
Tinc unes idees molt bones.
Tu no?
Ivy, Bean, veniu.
Heu salvat l'espectacle. Vinga.
Calamar contra calamar!
Visca els calamars!
Els calamars són els millors!
MIREU LA PRIMERA AVENTURA DE L'IVY I LA BEAN
Què fas, Bean?
Cavo el forat de la perdició.
Voleu ajudar? Serà divertit.
L'únic que caurà en aquest forat
seràs tu.
- Pregunta-ho a la nova. - A l'Ivy? Es passa el dia llegint.
Llegeix al pati.
- Què li passa a la Bean? - Es passa el dia corrent i fent soroll.
Només et vull rentar l'uniforme!
Coneixes les normes.
Tres strikes, fora.
M'escaparé.
Segueix-me.
He après un encís que et fa ballar per sempre.
La mare vol que tornis a casa ja!
Colem-nos al jardí del darrere per sorprendre la Nancy i fer l'encís.
Val més que estiguis preparada per ballar per sempre.
Caram!
Sí!
M'he travat.
No!
Un calamar gran.
Maman.
Au revoir!
Battement. Battement. Marxa.
Talleu!
Subtítols: Tulio Labadie