Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎În noaptea aceea am visat urât.
‎Niște bărbați îmbrăcați în alb ‎îi scoteau organele într-o peșteră.
‎I-am povestit visul unuia dintre băieți.
‎„Stai liniștită, mami”, mi-a spus.
‎„Ai avut un coșmar, atâta tot.”
‎Dar nu.
‎În acea seară aveam să aflu
‎că era îngrozitorul adevăr.
‎31 IULIE 2015
‎Cinci morți într-un apartament! ‎Citiți amănuntele!
‎În Mexic au loc proteste indignate ‎în urma uciderii unui fotoreporter.
‎Sute de oamenii au ieșit în stradă ‎în toată țara,
‎cerând dreptate pentru colegul lor ‎și pentru cele patru femei omorâte.
‎Nadia și Rubén
‎reclamaseră amenințări din partea ‎guvernatorului statului Veracruz.
‎Rubén Espinosa Becerril declarase public ‎că era ținta unor amenințări,
‎fapt pentru care se mutase ‎din Veracruz la Ciudad de México.
‎Știrea că se întâmplase ‎în Ciudad de México,
‎într-un cartier ca Narvarte,
‎ziua în amiaza mare,
‎și că victimele erau doi hărțuiți politic ‎și, din păcate, alte trei femei,
‎a provocat multă neliniște.
‎A generat, nu frică, ci groază.
‎STATUL ASASIN
‎Au mai fost ucise o columbiană, ‎o viitoare cosmeticiană și menajera.
‎Se insista că fetele făceau lucruri rele. ‎A fost vina lor. Punct.
‎CONTINUĂ ANCHETA
‎Agresorii au folosit un cuțit de cartofi, ‎cabluri și bandă adezivă.
‎Victimele au fost împușcate în cap.
‎Fiecare victimă prezenta
‎o plagă împușcată de calibru 9 mm ‎la nivelul capului.
‎Autoritățile au menționat ‎că mobilul faptei era furtul,
‎deși nu au putut preciza ‎ce anume s-a furat din apartament.
‎Deocamdată nu știm ce s-a furat.
‎Voi întreba autoritățile ‎de cine se tem sau pe cine acoperă.
‎Nu mai avem încredere în autorități. ‎Vom desfășura noi o anchetă.
‎Cică era o coincidență că se aflau acolo.
‎„O coincidență sau crima perfectă?”, ‎am zis eu.
‎ZIUA ÎN AMIAZA MARE: CAZUL NARVARTE
‎24 IULIE 2001
‎Mereu presimțea ce urma să se întâmple.
‎În ultima excursie la Acapulco, ‎părea tristă, neliniștită, abătută.
‎Aici se străduia să zâmbească, ‎dar avea ochii umflați, stinși.
‎Stăteau la taclale, puțin amețiți.
‎Atunci mama a zis: ‎„Eu nu trec de 40 de ani.
‎O să fiu vestită ‎și o să apar la televizor.”
‎A treia victimă era menajeră.
‎Provenea din statul Mexic.
‎NAUCALPAN, STATUL MEXIC
‎Mama era trecută cu vederea.
‎I se spunea doar „menajera”.
‎Nu îi era rostit numele, Alejandra.
‎Nu știu cine a recomandat-o pe mama ‎pentru apartamentul din Narvarte.
‎Mi-a zis doar: „Mâine mă duc la muncă. ‎M-am băgat la curățenie. Vezi de Arly.”
‎Înainte să iasă pe ușă m-a trezit,
‎m-a pupat, m-a binecuvântat și a plecat.
‎I-am dat telefon și prima dată a sunat.
‎Pe urmă, nu.
‎Am sunat exact la 15:00.
‎Potrivit rapoartelor, atunci au murit.
‎Am sunat-o chiar când erau omorâți.
‎Vreau să știu ce a pățit mama. ‎Ea doar s-a dus la muncă.
‎S-a dus să facă treabă, atâta tot.
‎AMINTIREA TA E VIAȚĂ ‎#DREPTATE
‎Felicitări!
‎Mi-a zis Lex că te-ai operat la nas.
‎Acum o să fii vampă, ca noi.
‎Aia era vocea Yeseniei.
‎Câteodată…
‎ascult înregistrările astea…
‎ca să nu-i uit glasul,
‎râsul
‎sau înjurăturile.
‎#PRIETENE #VĂIUBESC
‎Telefonul ei…
‎Parcă o ating pe ea.
‎O vedeam făcând așa.
‎Scria întruna mesaje.
‎E ultimul telefon cu care am văzut-o ‎când trăia.
‎I s-a oferit de lucru în Ciudad de México. ‎Eu i-am zis că acolo e foarte periculos.
‎Cum o să se ducă singură?
‎M-am gândit că o să plece și dacă spun nu.
‎Iar eu voiam să țin legătura.
‎Atunci mi-a trimis adresa din Narvarte.
‎Ei i se părea cel mai sigur loc.
‎Era o zonă liniștită. ‎Nu se simțea în pericol.
‎O vedeam fericită. ‎Nu mi-a zis că ar avea probleme.
‎Yesenia avea 18 ani.
‎Asta e singura poză ‎cu Mile și Yesenia împreună.
‎Mile locuia acolo de puțin timp.
‎Yesenia o știa de puțină vreme.
‎Era o femeie frumoasă.
‎Era mai mare.
‎Îmi închipui că a văzut în ea ‎ceva la care râvnea.
‎În ziua faptei, ‎criminalii au furat acest Mustang roșu,
‎proprietatea columbienei ‎Mile Virginia Martín.
‎Colegii de apartament ‎o știau însă drept Nicole.
‎Nu îi cunoșteau ocupația.
‎BOGOTÁ, COLUMBIA
‎Poftim! Doamne ajută!
‎Păi cum?
‎Cu 15 zile înainte să moară,
‎eu vindeam dulciuri în Patio Bonito, ‎într-un loc care se cheamă La Virgen.
‎Era o dimineață cenușie, ploioasă. ‎A fost ultima dată când am vorbit cu ea.
‎Mi-a zis că o să mă scape ‎de vândut dulciuri.
‎Am simțit că pe ea o întrista ‎faptul că eu vindeam dulciuri.
‎I-am zis să stea liniștită. ‎Mie îmi plăcea ce făceam.
‎A fost ultima noastră conversație, ‎dar a fost profundă.
‎Am simțit că ea suferă ‎că eu vând dulciuri.
‎Atunci am vorbit ultima oară.
‎„Mile.
‎Bună, oacheșa mea!
‎În primul rând, mi-e tare dor de tine.
‎Au trecut șase ani ‎și nu s-a făcut dreptate.
‎Nu știm ce s-a întâmplat ‎în acea zi de 31 iulie 2015,
‎când ți s-a curmat viața
‎și ți s-au tăiat cu cruzime aripile.
‎Nu există nici cuvinte, nici fapte
‎care să-i scuze pe criminalii ‎care ți-au închis ochii pe vecie.
‎Vreau să spun lumii ‎ce mândri suntem de tine.
‎Ai fost o femeie minunată, ‎luptătoare și puternică.”
‎Sora mea a stat aici până la 12 ani.
‎De atunci și până a murit, ‎nu s-a mai întors.
‎Și-a luat rămas-bun de la noi.
‎Ne-a zis că pleacă ‎cu un contract de modelling.
‎Bună dimineața, familie! Doamne ajută!
‎Când vorbeam cu ea, ne povestea multe.
‎„O duc bine. Stau într-un loc frumos.
‎Mi-am cumpărat mașină.”
‎După crime, unul dintre ucigași a fugit ‎cu mașina sport a columbienei.
‎NU E INFRACȚIUNE SĂ FII COLUMBIAN ‎#DREPTATE
‎Columbienii au o reputație proastă ‎din cauza a ce se întâmplă în țară.
‎Logic, au dat vina pe Mile, ‎ca să ascundă cine era vizat cu adevărat.
‎„E columbiană, ‎deci face trafic de droguri.”
‎S-au servit ‎de stereotipurile despre columbieni,
‎ca să mute atenția asupra surorii mele ‎în mod fals.
‎Noi credem că ziariștii erau ținta.
‎Rudele și prietenii l-au îngropat luni
‎pe jurnalistul mexican ucis ‎în Ciudad De México,
‎unde s-a adăpostit ‎în urma amenințărilor primite în Veracruz.
‎Rubén, frate,
‎am găsit curaj să iau cuvântul ‎pentru că tu ți-ai fi dorit asta.
‎Pentru asta te-ai bătut ‎și ai murit ca un războinic.
‎Când a venit în Ciudad de México,
‎l-am întrebat ce se întâmplase.
‎De obicei anunța că vine.
‎De data asta nu zisese nimic.
‎Mi-a răspuns că era nasol în Xalapa,
‎că nu știa cât timp stă ‎și să nu-i spun nimic mamei.
‎Că avea să dea niște interviuri.
‎Știe toată lumea ‎cât de greu poate să-ți fie în Veracruz
‎când critici proasta guvernare ‎a lui Javier Duarte.
‎Eu am plecat din cauza amenințărilor.
‎Ceva nu era bine în Xalapa.
‎Nu era un loc liniștit, ‎unde să trăiești în siguranță.
‎Dar nu-mi închipuiam ‎gravitatea situației lui Rubén.
‎L-am cunoscut pe Rubén în Veracruz,
‎în Xalapa.
‎În anul 2009.
‎S-a mutat în căutare de serviciu.
‎A găsit de lucru în statul Veracruz.
‎S-a ocupat de campania lui Javier Duarte, ‎care candida la funcția de guvernator.
‎I-a urmărit toată campania ‎ca fotoreporter.
‎Unu, doi, trei,
‎patru, cinci, șase,
‎șapte, opt, nouă.
‎Mambo!
‎Un prieten care avea ‎o publicație electronică
‎mi-a zis că angajase un fotoreporter
‎care să îmi urmărească campania.
‎Rubén făcea parte din grupul de presă.
‎Rubén spunea ce gândea. Era rebel.
‎Nu era docil.
‎Asta nu le convenea, nu le plăcea.
‎Nu voiau bătăi de cap. L-au șicanat ‎până l-au lăsat fără serviciu.
‎Rubén a început ‎să bată la ușa altor publicații.
‎Atunci i s-a deșteptat și conștiința.
‎PĂMÂNT ȘI LIBERTATE
‎Culoarul ăsta a fost vreme de patru ani ‎biroul lui Rubén Espinosa.
‎Ajungea și se așeza aici.
‎Pe 1 decembrie 2010,
‎am fost învestit ca guvernator
‎al statului liber și suveran ‎Veracruz de Ignacio de la Llave.
‎Jur să desfășor cu credință și patriotism
‎funcția de guvernator ‎pe care mi-a conferit-o poporul.
‎Pe atunci eram un tinerel de 36 de ani.
‎Atunci a început infernul lui Duarte ‎și al lui Arturo Bermúdez Zurita.
‎Îl numesc ministrul siguranței publice ‎a statului Veracruz
‎pe Arturo Bermúdez Zurita.
‎În cadrul organizației ‎era poreclit „căpitanul Furtună”.
‎Un personaj tenebros, ‎machiavelic, narcisist, trufaș,
‎autoritar.
‎Arturo mi-a câștigat încrederea.
‎Nu doar încrederea, ci și afecțiunea.
‎Fiți emisarii muncii pe care o facem,
‎ca societatea pe care o slujim
‎să își recapete încrederea ‎în poliția statală.
‎Rubén avea un dosar cu grupurile ‎dedicate persoanelor dispărute.
‎DISPĂRUTĂ
‎Cu protestele profesorilor.
‎Cu lucrări de construcție neterminate…
‎PACE ÎNTRE POPOARE ‎PRIZONIERI
‎Dar alesese acea fotografie.
‎Nici el, nici eu nu ne imaginaserăm ‎că va fi coperta revistei.
‎Șapca mea de guvernator.
‎Foarte bună poza!
‎Îmi place.
‎Mi-am înrămat-o.
‎- Da? Unde e? ‎- Da.
‎O fi pe undeva. Nu știu unde.
‎În fiecare zi vedem tot mai mult ‎că justiția e inexistentă.
‎În statul ăsta nu există justiție și lege.
‎În statul ăsta nu există instituții.
‎În statul ăsta predomină frica.
‎Predomină minciuna.
‎Dă-ți jos echipamentul și treci încoace, ‎jigodia dracului!
‎Suntem muncitori!
‎Mă cheamă Nadia Vera.
‎Îl facem răspunzător pe guvernatorul ‎Javier Duarte de Ochoa, cu tot cabinetul,
‎pentru orice ni s-ar putea întâmpla
‎celor implicați ‎în aceste mișcări organizate,
‎studenți, cadre universitare, ‎societate civilă.
‎Crește numărul disparițiilor din 2010, ‎odată cu venirea lui Javier Duarte.
‎Au venit trei mașini de poliție. ‎L-au luat și nu mai știm de el.
‎Suntem aici în numele tuturor părinților
‎care au pierdut pe cineva drag.
‎Domnilor guvernanți, faceți-vă meseria!
‎Trebuie să facem ceva.
‎Nu se poate crește un copil aici, ‎știind că poate să-ți fie luat.
‎Aici e la o manifestație.
‎E în față, ‎fiindcă ea își organiza colegii.
‎- Au fost luați vii. ‎- Îi vrem înapoi vii!
‎GÂNDESC, DECI DISPAR
‎Violența se agravează și ne facem griji.
‎Rezultă că noi suntem produsul ‎de care au nevoie.
‎Nu ne uităm colegii uciși ‎pentru că au spus adevărul.
‎De asta ne acoperim fața când ieșim.
‎Cagula e și simbolul mișcării zapatiste.
‎Cum Nadia era din Chiapas,
‎și-a cumpărat una și o purta ‎la manifestațiile din Veracruz.
‎Aici, tu ești marfa.
‎Femeile sunt răpite și traficate.
‎Studenții sunt răpiți ‎și folosiți ca mercenari.
‎„Înarmează-te și fii violentă ‎Frumos violentă
‎Până sare totul în aer”
‎Sunt la ordinea zilei disparițiile,
‎asasinatele, răpirile, săltările.
‎Jos Peña!
‎Am închiriat o cameră ‎într-un hotel situat în fața pieței.
‎Aveam un banner uriaș pe care scria…
‎„Duarte, te avem în vizor.
‎Poporul nu uită și nu iartă.”
‎L-am atârnat de geam și tuleo!
‎Ne-au înhățat polițiștii și „urechile”,
‎agenții guvernului statal.
‎Ne-au zis ‎că nu mai ieșim cu viață de acolo,
‎că nu existau dovezi de arestare.
‎- Niciun aparat foto-video. ‎- Niciun ziarist, nimic
‎Își frecau mâinile și tocmai atunci
‎a apărut ca un erou salvator,
‎cu un aparat foto gigantic,
‎însuși Rubén.
‎Clic-clic!
‎„Sunt de la presă. Unde îi duci?”
‎Nadia l-a apucat pe Rubén: ‎„Tu! Vino! Fă poze! Îi iau!”
‎Era foarte emoționată când l-a cunoscut.
‎Mi-a zis că a cunoscut ‎un fotograf de la revista ‎Proceso.
‎Noi voiam doar să protestăm pașnic. ‎Poliția a început să dea în manifestanți.
‎Mi-a ieșit în cale un jurnalist ‎și l-am rugat să facă poze.
‎Grație faptului ‎că ziaristul s-a apropiat să facă poze,
‎polițiștii s-au potolit.
‎Circulă fotografii și cu arestarea Nadiei.
‎Pe mine m-au reținut ‎niște polițiști în civil.
‎M-au bătut și m-au luat.
‎M-au băgat singură într-o mașină.
‎Aveau ordin să ne ia pe toți ‎și să ne legitimeze.
‎M-au făcut dispărută. Nu m-au dus ‎la sediu. M-au abandonat pe drum.
‎Două colege au fost duse ‎la secția din San José.
‎Au fost dezbrăcate la piele
‎și puse să facă genuflexiuni ‎și alte exerciții de gimnastică.
‎Există acest comportament umilitor ‎față de femei.
‎Femeile sunt tratate ca pradă de război.
‎Eu făceam poze.
‎A venit unul de la Adjutanța statului, ‎m-a apucat de guler
‎și mi-a zis să mă potolesc, dacă nu voiam ‎să sfârșesc ca colega mea Regina Martínez.
‎Primul semnal de alarmă ‎a fost asasinarea Reginei Martínez.
‎Rubén m-a sunat să ne vedem, ‎să facem ceva.
‎Altfel oricine putea s-o pățească.
‎DREPTATE PENTRU REGINA MARTÍNEZ
‎Criminalilor!
‎ÎȚI APĂRĂM MEMORIA ȘI MUNCA
‎NU IMPUNITĂȚII
‎Îți spun sincer,
‎jurnaliștii nu sunt obișnuiți ‎să iasă la protest.
‎Nu era normal pentru noi.
‎Javier Duarte va rămâne ‎în memoria colectivă
‎ca șef al guvernului ‎cu cei mai mulți jurnaliști asasinați.
‎În timpul mandatului lui ‎au fost uciși 17 ziariști.
‎- Miguel Ángel López. ‎- Dreptate!
‎- Misael López Solana. ‎- Dreptate!
‎Guvernul lui Duarte întrunește
‎un nivel înalt de complicitate ‎sau de instrucțiuni interne
‎în vederea asasinării fără urmă ‎a atâtor ziariști.
‎- Regina Martínez. ‎- Dreptate!
‎- Guillermo Luna Varela. ‎- Dreptate!
‎Rubén protesta tocmai ‎în contra uciderii jurnaliștilor.
‎Din acest motiv a fost imediat ‎luat la ochi de Bermúdez Zurita.
‎- Yolanda Ordaz. ‎- Dreptate!
‎- Gabriel Huge Córodova. ‎- Dreptate!
‎- Esteban Rodríguez. ‎- Dreptate!
‎- Víctor Manuel Báez Chino. ‎- Dreptate!
‎- Gregorio Jiménez. ‎- Dreptate!
‎Cu mult respect ‎îi aducem în conștiința publică
‎pe prietenii noștri din mass-media…
‎FACEȚI-VĂ MESERIA ‎#ÎLVREMVIU
‎Trăim într-un stat de violență absolută.
‎Este un pericol și o crimă să fii tânăr.
‎Nadia locuia în blocul ăsta.
‎Problema suntem noi toți,
‎care incomodăm atât guvernul, ‎cât și cartelurile drogurilor.
‎Aici stătea când i-au spart apartamentul.
‎LUPTĂ ‎REZISTĂ
‎Ea era foarte împrăștiată. ‎Își arunca lucrurile peste tot.
‎Faptul că și-a găsit cablurile aranjate ‎i-a spus că îi intrase cineva în casă.
‎Au făcut curățenie lună.
‎Au spălat prin baie, ‎i-au împăturit hainele,
‎i-au aranjat lucrurile.
‎Au lăsat totul strălucitor, imaculat.
‎A observat că era ud la duș.
‎Se spălase cineva în cada ei.
‎Îi spuneau: „Suntem aici. ‎Știm cum să intrăm. Știm cine ești.”
‎„Putem.”
‎Ajunsese să spună: „Nu mai vreau, ‎nu mai suport să îmi fie frică.
‎Nu mai am liniște, ‎nu pot să merg singură acasă.”
‎Făcea: „Plec. Nu mai pot să stau aici.”
‎A vrut să plece.
‎Toți avem dreptul să trăim în pace,
‎să ne simțim bine, ‎să mergem pe bicicletă, dacă vrem.
‎De asta a plecat la Ciudad de México.
‎LUPTĂ ‎REZISTĂ
‎Când a venit fata mea acasă,
‎ne-am dus în plimbare ‎la lacurile Montebello.
‎A fost ultima noastră plimbare în familie.
‎De atunci nu mai putusem să vin aici.
‎Îmi aduceam prea mult aminte de ea. ‎Simțeam nevoia să mai treacă timp.
‎ÎȚI PUN INIMA ÎN ACEST CAIET…
‎Trebuia să fac un fel de ritual ‎ca să mă pot întoarce.
‎Să comunic cu ea ‎prin intermediul apei și al pădurii
‎și să ne găsim un pic liniștea.
‎Rubén, în ce condiții ‎ai plecat de Veracruz?
‎Eu am plecat din cauza amenințărilor.
‎Studenții tocmai fuseseră bătuți brutal ‎și chiar atacați cu macete.
‎Nu susțineam regimul lui Duarte.
‎Protestele erau tot mai vehemente.
‎Evident, ca o consecință,
‎și statul și-a intensificat ‎măsurile de represiune.
‎Țineau oamenii sub urmărire,
‎le violau domiciliile…
‎Atacul a avut loc în jurul orei 01:00.
‎Am văzut lumina girofarurilor.
‎Am intrat și mi-am văzut colegii.
‎Aproape toți erau în stare de șoc.
‎Vă uitați la băieți, vă rog? ‎El e cel mai grav.
‎Rubén a apărut și a pus întrebări, ‎dar nu pentru vreun articol.
‎„Cine a fost? Cum se simt? ‎Trăiesc? Ce au pățit?”
‎Nu venise în interes de serviciu. ‎Era vorba de prietenii lui.
‎Noi eram prietenii lui.
‎Voi nu aveți rude?
‎Acest atac a fost săvârșit cu sadism ‎de zece oameni înarmați cu puști,
‎macete, bâte și pari.
‎I-au bătut și i-au tăiat cu macetele ‎pe tinerii
‎care sărbătoreau o zi de naștere.
‎Îl facem răspunzător ‎pe guvernatorul Javier Duarte de Ochoa,
‎pe Arturo Bermúdez Zurita, ‎ministrul siguranței publice…
‎Am găsit câțiva tineri bătuți, ‎potrivit raportului.
‎- Ei susțin că nu au fost ajutați. ‎- Nu, e un protocol diferit.
‎Nu este prima dată.
‎Și în Coatzacoalcos poliția a fost acuzată ‎de dispariția unor tineri.
‎Familii întregi au fost amuțite. ‎Poliția a mai fost asociată cu…
‎E ușor să faci acuzații.
‎Noi ne luăm munca în serios. ‎Procuratura face investigații.
‎Ei spun că pregăteau de mâncare ‎pentru copiii nevoiași.
‎Vecinii scandalizați spun ‎că dădeau petrecere.
‎Nu conduc eu ancheta.
‎Dar negăm categoric implicarea ‎Ministerului Siguranței Publice.
‎Era evident că urma eliminarea,
‎uciderea, asasinarea câtorva persoane ‎în mod clar marcate.
‎Îmi știau adresa și telefonul,
‎știau cu cine umblam, ‎cu cine ieșeam, unde lucram.
‎Rubén era filat pe drumul spre casă ‎de polițiști în civil.
‎Dimineață am văzut un om ‎uitându-se fix la mine.
‎Nu i-am dat atenție ‎și am plecat la serviciu, ca de obicei.
‎La colțul străzii erau trei indivizi ‎lângă un taxi cu motorul pornit.
‎Unul dintre ei mi-a făcut poză ‎și m-a întrebat din gesturi ce vreau.
‎M-a sunat Rubén să ne vedem.
‎I-am propus pe seară. „Nu, acum.”
‎M-am întrebat unde ardea.
‎Când eram în dreptul lor, ‎au venit spre mine
‎și s-au ciocnit de mine.
‎- Voiai să știi că sunt acolo. ‎- Da.
‎- Și că pe tine te vizau. ‎- Corect.
‎Știindu-ne urmăriți,
‎am resimțit presiunea.
‎Întâi Rubén.
‎În situația de față nu putem
‎să minimalizăm ‎agresiunile și intimidările.
‎Nu știm ce se va întâmpla.
‎Eram în metrou, la stația Tacubaya.
‎L-am văzut pe Rubén ‎trecând în sens invers.
‎„Mânca-ți-aș! E Rubén.”
‎Cum am ieșit din metrou, l-am sunat ‎să-l cert: „De ce nu mi-ai zis că vii?”
‎Și mi-a povestit tot.
‎Despre amenințări, despre frică.
‎Mi-a fost greu psihic, afectiv,
‎dar și financiar.
‎Gata cu martirajul și eroismul!
‎Suntem oameni, trebuie să înțelegem
‎că unele lucruri ‎nu se rezolvă peste noapte.
‎Putem face mai multe vii decât morți.
‎Când a ajuns în Ciudad de México, ‎Rubén a luat legătura cu Nadia.
‎Ea era aici de mai multe luni.
‎A stat pe ici-colo.
‎A stat la mine, la o prietenă…
‎- A dormit și la Nadia de câtva ori. ‎- Da.
‎Nadia se instalase în apartamentul ‎de pe strada Luz Saviñón.
‎Plecase una dintre locatare
‎și se căuta altă colegă.
‎Nadia a luat legătura prin internet ‎cu fetele care stăteau acolo.
‎S-a mutat fără să le cunoască dinainte.
‎Îl facem răspunzător pe guvernatorul ‎Javier Duarte de Ochoa, cu tot cabinetul,
‎pentru orice ni s-ar putea întâmpla
‎celor implicați ‎în aceste mișcări organizate,
‎studenți, cadre universitare, ‎societate civilă.
‎Ținem să subliniem
‎că siguranța noastră ‎e responsabilitatea statului.
‎Statul e cel care ne reprimă.
‎DREPTATE PENTRU CEI 5
‎Mesajul era
‎că tentaculele lui Duarte ‎te ajung oriunde ai fi.
‎Președintele Enrique Peña Nieto a vorbit ‎despre omorul multiplu din Narvarte.
‎Prefectura și parchetul s-au angajat
‎să ancheteze cazul ‎și să aresteze făptașii.
‎Prefectul capitalei a declarat
‎că în căutarea ucigașilor ‎se vor epuiza toate pistele.
‎Se vor urma ‎și se vor epuiza toate pistele.
‎Miguel Ángel Mancera fusese ‎șeful parchetului capitalei.
‎Îl locul său, ‎și-a numit secretarul particular.
‎Rodolfo Fernando Ríos Garza, ‎Parchetul General al capitalei.
‎O persoană fără experiență ‎în domeniul justiției.
‎Singurul lui merit era prietenia ‎cu Miguel Ángel Mancera.
‎Se punea o presiune enormă ‎pe prefectură și pe parchet
‎să elucideze crimele.
‎GUVERNUL DUARTE UCIDE ZIARIȘTI
‎Trebuie întâi să se elucideze faptele.
‎Ancheta este condusă
‎de o instanță complet diferită ‎de guvernul statului Veracruz
‎și care, mai mult, ‎ține de alt partid politic.
‎Procurorul Ríos Garza a convocat ‎o ședință cu organizațiile de presă,
‎ca să limiteze pagubele.
‎Vă pun o înregistrare de la ședință.
‎Nu pot da multe informații, ‎dar faptele care au avut loc
‎nu au legătură cu activitatea ziaristică.
‎Nu era vizat Rubén.
‎Ne-a mirat insistența lui
‎cum că nu avea legătură ‎cu munca de ziarist a lui Rubén.
‎Parcă se grăbeau să arunce la gunoi ‎acel fir de investigație.
‎Eu cred că ședința cu Rodolfo Ríos a fost
‎punctul de pornire ‎al unei întregi strategii
‎de investigare, ‎manipulare și stigmatizare.
‎NU POT UCIDE ADEVĂRUL
‎Rubén Manuel Espinosa Becerril ‎a fost identificat de rude.
‎Acestea au declarat ‎că întoarcerea sa în capitală
‎se datora căutării de noi oportunități ‎ca fotograf profesionist,
‎activitate pe care o desfășura ‎în Veracruz.
‎Colegul nostru reporter…
‎- Să păstrăm ordinea! ‎- Nu a plecat pur și simplu.
‎A fugit.
‎L-a indicat pe guvernatorul Javier Duarte ‎ca vinovat de orice ar fi putut păți.
‎- Ce aveți de spus în acest sens? ‎- Pot să spun că…
‎Uitați ce e!
‎Evident, cercetăm toate pistele.
‎E îngrijorător că parchetul și prefectura
‎îi protejează în continuare pe ucigași.
‎Ni se părea cel mai probabil
‎că în câteva zile aveau ‎să aresteze trei fraieri.
‎Trei anonimi.
‎- Eram siguri. ‎- Da.
‎Aveau să-i dea drept autorii faptelor,
‎aveau să însăileze o poveste ‎cu droguri, alcool și tot așa,
‎și așa aveau să explice crimele.
‎Imagini filmate arată ‎momentul fugii presupușilor autori
‎ai omorului multiplu ‎din cartierul Narvarte.
‎Cei trei bărbați ‎care au ieșit din apartament
‎după uciderea a cinci persoane ‎au fost identificați, arestați și închiși.
‎Primul, cel cu valiza, ‎e Daniel Pacheco Gutiérrez,
‎bucătar la un hotel.
‎Criminaliștii au ridicat o amprentă.
‎S-a interogat baza de date ‎a parchetului capitalei,
‎cu rezultat pozitiv.
‎Pacheco Gutiérrez a mai făcut pușcărie ‎pentru furt și viol.
‎Îl cheamă Daniel Pacheco Gutiérrez ‎și și-a denunțat complicii.
‎I-a identificat pe ucigași ‎din fotografiile cu suspecți.
‎Cel care fură mașina
‎e fostul agent de poliție ‎Abraham Torres Tranquilino.
‎Fost polițist.
‎A fost acuzat de tortură în 2011.
‎Împreună cu alți polițiști, ‎a ținut cu capul în apă un delicvent.
‎Una dintre victime îl cunoștea ‎pe unul dintre ucigași.
‎În centru se vede ‎columbiana Mile Virginia Martín.
‎În dreapta se observă ‎Abraham Torres Tranquilino,
‎în prezent acuzat de uciderea sa.
‎Parchetul capitalei a anunțat arestarea
‎unui bărbat identificat ‎ca César Omar Martínez,
‎al treilea presupus implicat ‎în omorul multiplu din Narvarte.
‎El iese ultimul.
‎Poartă tricou alb și traversează strada.
‎Îl cheamă César Omar Martínez Zendejas.
‎Are 32 de ani ‎și locuiește în Ciudad de México.
‎Raționamentul era: „Au fost surprinși ‎de camera de supraveghere trei bărbați.
‎Am trei indivizi care spun ‎că s-au aflat acolo.
‎Prin urmare, ăsta e adevărul.”
‎Parchetul susține că doar trei indivizi ‎au participat la omor.
‎Procurorul-șef adjunct Garrido zicea: ‎„Am identificat făptașii.
‎Mie legea îmi cere să stabilesc cine…”
‎„Cine privează de viață o persoană.
‎Unde scrie de mobil?”
‎Iar noi i-am zis: „Presupunând ‎că doar atât trebuie să stabiliți,
‎nu știți care dintre cei trei ‎a apăsat pe trăgaci.”
‎El: „Nu, noi am soluționat dosarul.”
‎„- Ce vreți? ‎- Adevărul”
‎„Nu, voi îmi cereți ceva extra.”
‎Pe baza informațiilor primite ‎de la autorități,
‎îți faci în cap niște scenarii ‎care poate nu au legătură cu realitatea.
‎Nu îi găsim logica.
‎Vrem să despicăm firul în patru, ‎dar nu știm ce s-a întâmplat de fapt.
‎Cerem doar să se facă dreptate ‎și ucigașii să nu scape.
‎Ar fi bine dacă ar spune că nu vor ‎sau nu sunt în stare să ancheteze.
‎Avem acces la întregul dosar de anchetă,
‎am hotărât să căutăm specialiști,
‎experți care să analizeze ‎informațiile disponibile
‎și să ne permită ‎să corectăm cursul cercetărilor.
‎DOSARUL NARVARTE
‎Într-o anchetă pornești de la o problemă.
‎Liniile de investigație sunt strategiile ‎sau căile de rezolvare a problemei.
‎Cine era acolo? ‎Cine a comis fapta? Din ce motiv?
‎În termeni juridici, ‎vorbim de circumstanțe: mod, timp, loc.
‎De fapte.
‎„…subsemnata, expertă criminalistă,
‎consultată în cursul anchetei…”
‎„În lipsa urmelor de forțare ‎a dispozitivelor de închidere,
‎se stabilește că făptașul sau făptașii ‎au deținut mijloacele de deschidere…”
‎Nu s-a intrat prin efracție.
‎E important să analizăm cazul ‎din perspectiva feminicidă.
‎Dacă îl tratăm ca pe un simplu omor, ‎se trec cu vederea
‎toate violențele la care au fost supuse ‎acele patru femeie.
‎Implicit, se pierd amănunte esențiale ‎pentru anchetă.
‎„Pete parțiale de culoare roșiatică, ‎de tip hematic.”
‎În principiu, cazurile de omor ‎sunt cele mai ușor de elucidat.
‎Omorul lasă multe urme. ‎În primul rând, cadavrul.
‎„Petele parțiale roșiatice hematice
‎sunt urme de pantof, fără model vizibil.”
‎Nu există o descriere ‎a tipului și numărului pantofului.
‎Urma de pantofi poate servi ‎la identificarea suspectului
‎prin metoda comparației.
‎Când a fost arestat Daniel,
‎am presupus ‎că anchetatorii au fost după pantof.
‎Am presupus și că au verificat
‎dacă mărimea încălțămintei coincide.
‎- Reacția lor a fost… ‎- Cică ne notăm.
‎După două zile au cerut ‎mandat de percheziție.
‎Trecuseră 20 de zile de la arest.
‎Evident, n-au mai găsit nimic.
‎Nu știu de ce unele autorități interzic ‎și acum accesul victimei la anchetă.
‎Implicarea victimelor și rudelor acestora ‎este unul dintre principiile de diligență.
‎Da,
‎În primul rând, ar trebui să li se permită ‎să furnizeze informațiile
‎pe care le consideră relevante.
‎Totodată, ar trebui ‎să aibă acces la informație.
‎Fotografiile alb-negru sunt absurde.
‎Copia unei copii.
‎Asta vede omul.
‎O copie după original, ‎în care nu se distinge nimic.
‎Consider că astfel este obstrucționat ‎dreptul persoanei la justiție.
‎Vreau să cred că nu se face cu intenție, ‎dar se face sistematic.
‎Când începi o anchetă,
‎ai o singură șansă să faci lucrurile bine.
‎Dacă nu faci lucrurile bine,
‎ancheta se poate înscrie ‎pe un făgaș deficitar.
‎Ar putea însemna grăuntele impunității.
‎Daniel a fost arestat în baza ‎unei amprente găsite într-un dulap.
‎Parchetul a divulgat presei mărturisirea.
‎„Mărturisirea unuia ‎dintre criminalii din Narvarte.”
‎Ciro por la mañana.
‎Emisiunea de știri cu cei mai mulți ‎și mai buni ascultători din țară.
‎Am aici declarația ‎lui Daniel Pacheco Gutiérrez.
‎O voi citi așa cum e, fără comentarii.
‎„Doresc să spun că recunosc parțial ‎faptele care mi se impută.
‎Acestea s-au petrecut după cum urmează.”
‎„Pe 21 iulie 2015,
‎am fost sunat pe telefonul Nextel ‎de prietenul meu José Abraham.
‎Acesta mi-a făcut o invitație.”
‎„Ce faci, Daniel? ‎Hai să ne-o tragem cu pupăza.”
‎„Se referea la o columbiană, la Nicole.”
‎În ce o privește la Mile, ‎când vrei să criminalizezi o persoană,
‎îi pui o poreclă.
‎„Mile, alias Nicole.”
‎Se refereau la ea ca la „columbiană”.
‎„Mi-a spus ‎că se înțelese și cu Omar să vină.
‎„În fața blocului, ‎Abraham a sunat la interfon,
‎iar Nicole a coborât să deschidă ușa.
‎Am intrat în imobil.
‎Am urcat cu liftul la apartamentul 401.
‎Am intrat în apartament după Nicole.
‎În dormitorul din mijloc ‎erau un tip și o tipă.
‎Stăteau întinși pe pat, cu ușa deschisă.
‎Nicole s-a întors imediat cu încă o fată ‎care se afla în dormitorul principal.
‎Au ieșit în sufragerie ‎și cei doi din dormitorul din mijloc.
‎Ne-am pus pe vorbit.”
‎„După zece minute a sosit o femeie obeză, ‎cu pielea albă,
‎care a intrat în bucătărie ‎și a început să facă curat.
‎În timpul acesta eu am vorbit cu tânăra ‎pe care o scosese Nicole din dormitor.
‎Am întrebat-o dacă facem și noi o treabă,
‎înțelegând prin asta ‎a întreține relații sexuale.
‎Ne-am înțeles că da ‎și că îi voi plăti 1.800 de peso.”
‎Declarația nu e verosimilă.
‎Victimele nu prezintă urme pe corp
‎că ar fi întreținut relații sexuale ‎în acea zi.
‎„Între timp, Omar, Abraham, columbiana,
‎tipul cu barbă și fata care era cu el
‎au consumat cocaină.”
‎Ce are Daniel de câștigat ‎prin criminalizarea victimelor?
‎El, nimic.
‎Dar este întărită versiunea autorităților.
‎Așa se întregește imaginea.
‎„Ia uite, aveau droguri!”
‎AU CONSUMAT COCAINĂ
‎„Ia uite, practicau prostituția!”
‎„Ia uite, erau multe persoane!”
‎Sunt tușe mici.
‎Declarația e construită ‎ca să cuprindă tot contextul.
‎Iar ancheta a fost deturnată ‎în acea direcție.
‎„Am ieșit din apartament ‎și am chemat liftul.
‎Când așteptam liftul, ‎Abraham a ieșit din apartament,
‎mi-a dat un rucsac și mi-a zis: ‎«Ia-mi și mie lucrurile!».
‎Le-am luat, ‎știind că el avea o relație cu columbiana.
‎În timpul ăsta, ‎Omar a rămas în apartament.”
‎El zice că n-a aflat ‎ce s-a întâmplat după ieșirea lui
‎decât după ce au plecat.
‎„Abia duminică după 14:00
‎am aflat de la știri ‎de uciderea mai multor persoane,
‎printre care un reporter, ‎în cartierul Narvarte.”
‎Daniel nu mărturisește în declarația asta.
‎De ce spune parchetul că mărturisește?
‎În plus, declarația e incoerentă.
‎Grație acestei declarații, ‎autoritățile au aflat
‎că în locuință erau obișnuite întâlnirile
‎și că oamenii veneau și plecau.
‎S-au dus pentru sex. ‎Din ce zice el, fetele se prostituau.
‎„AM FOST SĂ FACEM SEX”
‎Asemenea titluri le răpesc victimelor ‎calitatea de victimă.
‎Le neagă accesul la dreptate socială.
‎Uneori, asta e tot ce le rămâne.
‎Declarația lui Daniel Pacheco Gutiérrez.
‎Ați ascultat-o aici, la noi în emisiune.
‎Până la urmă, parchetul și-a îndeplinit ‎protocolul impunității.
‎A însăilat o poveste
‎ca să abată atenția de la mobilul ‎care avea legătură cu Veracruz
‎și totodată să stigmatizeze victimele ‎și să reducă compasiunea față de ele.
‎Pare că a fost un efort concertat
‎al organelor de anchetă ‎și al mediilor de comunicare,
‎ca să dea coerență ‎acestei criminalizări a victimelor,
‎transmițându-se opiniei publice
‎că fusese o petrecere la bordel ‎care degenerase
‎și că toți cei implicați ‎erau moralmente reprobabili.
‎Din nefericire, există un sistem ‎alcătuit din mai multe entități.
‎Toți contribuie, ‎în propria sferă de influență,
‎ca să promoveze anumite adevăruri
‎sau minciuni.
‎Citizen Lab a confirmat altă tentativă ‎de spionaj prin intermediul Pegasus.
‎Au fost vizați Karla Micheel Salas Ramírez ‎și David Peña Rodríguez,
‎avocați în dosarul omorurilor ‎din Narvarte.
‎Software-ul Pegasus avea acces total ‎la telefon. Asculta conversațiile…
‎- Activa camera video. ‎- Putea să-ți controleze viața.
‎În Mexic, software-ul a fost achiziționat ‎de Parchetul General de atunci.
‎- Și de Ministerul Apărării. ‎- Da. La ordinul direct al lui Peña Nieto.
‎PREȘEDINTELE MEXICULUI
‎Nu înțelegeam ‎de ce eram în vizorul guvernului federal.
‎Noi credem ‎că nu era vorba de guvernul federal,
‎ci de prefectura lui Miguel Ángel Mancera.
‎Voia să limiteze daunele într-o speță ‎care îi scăpase de sub control.
‎De asemenea, prefectura capitalei a lăsat ‎să se scurgă informații înspre presă.
‎La locul faptei ‎s-au găsit urme de droguri.
‎În camera Nadiei se afla ‎o scrumieră cu materie vegetală,
‎identificată drept marijuana.
‎În apartament s-a găsit ‎o cantitate infimă de droguri.
‎Dar s-a dat de înțeles ‎că victimele făceau trafic de narcotice.
‎Se întărește ipoteza ‎că la baza crimelor au stat drogurile.
‎Ce se spunea în mass-media a devenit ‎varianta adoptată de anchetatori.
‎PREFECTUL CAPITALEI 2012-2018
‎Ciudad de México s-a confruntat mereu ‎cu traficul de droguri.
‎Pentru asta se bat ‎grupurile infracționale.
‎De asta se curmă vieți.
‎În valiza din mâna acestui bărbat
‎erau câteva kilograme de cocaină pură, ‎împărțită în așa-zise cărămizi.
‎Acesta a fost mobilul omorului multiplu ‎săvârșit în apartamentul din Narvarte.
‎Dovezile arată ‎că au intrat cu mâinile goale
‎și au ieșit cu o valiză neagră.
‎De asta s-a vorbit de furt, ‎dar nu era un furt oarecare.
‎După indivizii implicați,
‎după modul de acțiune, ‎după nivelul de violență,
‎s-a presupus că fapta avea legătură ‎cu traficul de stupefiante.
‎Cu drogurile.
‎Autoritățile au conchis că făptașii duceau ‎în valiză mai multe kilograme de cocaină,
‎furate de la tânăra columbiană.
‎Totuși, conexiunea cu traficul de droguri ‎nu era atât de importantă.
‎Nu.
‎De aceea doar se pomenea ‎despre sustragerea valizei.
‎Nu se putea afirma cu precizie ‎ce conținea.
‎Nu s-a aflat ce conținea, ‎întrucât nu a fost găsită.
‎Teoria parchetului a fost
‎că cei trei ucigași au acționat ‎cu intenția de a pune mâna pe droguri.
‎„I-am arestat. Dosarul este clasat.”
‎Acelea erau probele și indiciile,
‎aceia erau vinovații.
‎Ei comiseseră faptele.
‎Asta era tot.
‎Mă numesc Luis Pedro García Yáñez. ‎Sunt expert în informatică.
‎Mă ocup de aproape 20 de ani ‎de infracțiunile tehnologice.
‎Bunăoară, identific dispozitivele ‎și extrag date de pe ele.
‎Le fac să „vorbească”.
‎Aceste dispozitive au servit
‎la comunicarea efectivă între făptași, ‎la coordonarea lor în timp real.
‎După identificarea numărului anchetat,
‎este abordată compania telefonică.
‎Aceste pagini conțin informații privitoare
‎la apelurile efectuate între făptași.
‎DETALII CLIENT
‎Bunăoară, data și ora apelului, ‎durata convorbirii
‎și mai ales poziția geografică ‎a apelantului.
‎Vom verifica încrucișat ‎datele tuturor suspecților,
‎ca să vedem ‎ce fluxuri de comunicare se conturează.
‎În baza acestei analize, putem deduce
‎că Abraham, Omar și Daniel ‎s-au aflat în contact în ziua faptelor.
‎OMAR - BIROU
‎Omar, în particular, a comunicat intens
‎cu un număr înregistrat ca DP2.
‎Se poate deduce că nu au fost implicate ‎doar trei persoane, ci minim patru.
‎Era esențial să dobândim acces ‎la toată înregistrarea video.
‎La noi ajungeau doar un fel de fotograme,
‎anume fotografiile incluse ‎în rapoartele de expertiză.
‎Autorii rapoartelor hotărau ‎care imagini erau relevante.
‎Noi spuneam că trebuie ‎să vedem toată înregistrarea.
‎Însă pe aceea o avea doar șeful poliției.
‎L-am rugat pe procuror
‎să îi dea dispoziție ‎directorului de la Investigații Criminale
‎să ne permită accesul la înregistrare.
‎Pe scurt, ne-a răspuns că nu poate.
‎Totul pornea de la poliție.
‎Versiunea măsluită a faptele ‎a fost promovată
‎de Raúl Peralta, ‎șeful Direcției de Investigații.
‎Unii spuneau că el era adevăratul șef,
‎cel care îi dicta ce să facă ‎procurorului-șef Ríos Garza.
‎Știam ce putere are Raúl Peralta.
‎Mulți ne-au spus să nu ne punem cu el.
‎„Nu vă puneți cu el!”
‎Primele imagini video pe care le-am văzut ‎când era Peralta la conducere
‎au fost un montaj făcut ‎de Direcția de Investigații.
‎Erau mai multe cadre tăiate ‎și lipite împreună.
‎Era ca o secvență dintr-o telenovelă.
‎Vedeai pe unde o luaseră ‎SUV-ul și Mustangul.
‎„Astea sunt imagini de pe camera cutare.
‎Aici vedem cum se pune în mișcare SUV-ul.”
‎Și ne-au arătat ‎niște imagini din trafic cu SUV-ul.
‎Se vedea doar ce voiau ei să vedem.
‎Mai mult nu.
‎După modelul montajului ‎de fragmente video,
‎au încropit ‎și o analiză parțială a apelurilor.
‎Întrucât ne-au arătat doar fragmente, ‎aveam nelămuriri.
‎Când ne-au arătat totul la un loc, ‎nelămurirea a sporit.
‎I-am întrebat: „Ați urmărit doar SUV-ul? ‎Alt vehicul nu apare?” „Nu.”
‎„Vreți să spuneți că, în aceste imagini,
‎suspecții aflați în aceeași mașină ‎vorbesc între ei la telefon?”
‎„Da.”
‎DISC 1 ‎DETERIORAT, DE PROASTĂ CALITATE, NOAPTEA
‎Mi-am notat multe lucruri.
‎Dacă trecea o mașină sau o patrulă, ‎dacă se zărea o umbră…
‎Acele notițe însemnau pentru mine ‎că am ceva.
‎Era ca și cum mă apropiam puțin de adevăr.
‎Am obținut 80% din înregistrările ‎aflate în dosar abia în 2021.
‎Abraham e un personaj foarte interesant ‎în acest dosar.
‎Abraham dă declarația asta ‎pe 16 septembrie 2015,
‎imediat după arestarea lui Omar.
‎Zice așa Abraham:
‎„Ne-am dus la imobilul de pe Luz Saviñón ‎fiindcă César Omar Zendejas
‎îi ordonase așa lui Daniel Pacheco ‎și unuia poreclit «Duy».”
‎Nu l-a întrebat nimeni cine e Duy, ‎cum îl cheamă, de unde a apărut.
‎„Eu, Daniel Pacheco și Duy ne-am deplasat ‎cu SUV-ul Suburban albastru.
‎César Omar Zendejas, alias Omarcito,
‎s-a deplasat într-un Malibu ‎cu o persoană pe care n-o cunosc.”
‎Pasagerul din dreapta spate ‎a scos mâna pe geam.
‎A scos mâna pe geam să fumeze.
‎Abraham a declarat ‎că în SUV erau trei persoane.
‎- Iar în Malibu… ‎- Se mai deplasau două persoane.
‎- Omar și… ‎- Omar și încă cineva.
‎Nu e o coincidență
‎și este extrem de ciudat
‎că polițiștii nu au observat acest lucru ‎când au analizat imaginile.
‎Vehiculul făptașilor s-a apropiat ‎dinspre est.
‎A virat pe strada Zempoala.
‎Făptașii au parcat, s-au dat jos ‎și au luat-o spre sud.
‎Aici observăm trei bărbați.
‎Unul e Abraham, cel cu jacheta neagră.
‎Cel care vorbește la telefon este Daniel.
‎Conform parchetului, ‎vorbește cu Omar, cel din mijloc.
‎- Care nu vorbește la telefon. ‎- N-are sens.
‎Daniel chipurile ar vorbi cu Omar, ‎care se vede că nu vorbește cu nimeni.
‎Cu aceste imagini începe să se deșire
‎povestea însăilată de Parchetul General.
‎E logic că nu voiau ‎să ne dea aceste înregistrări.
‎Abraham a furnizat ‎cel puțin trei elemente importante,
‎pe care le-am putut confirma ‎după șapte ani.
‎În primul rând, a mai existat ‎un părtaș la omoruri, Duy.
‎În al doilea rând, ‎că primea instrucțiuni de la Omar.
‎În al treilea rând, ‎că a existat un al doilea vehicul.
‎Abraham a dat declarația asta ‎imediat după arestarea lui Omar.
‎La sfârșitul declarației, Abraham roagă
‎„să nu fie transferat César Omar ‎la acest penitenciar,
‎deoarece mă tem că îmi poate face rău.”
‎Autoritățile au refuzat sistematic ‎să cerceteze această informație.
‎Întrebarea e de ce au ignorat ipoteza
‎că a fost vorba de o acțiune ‎bine planificată și organizată.
‎A fost o operațiune.
‎Făptașii s-au dus cu gând ‎să omoare persoanele din apartament.
‎În baza anchetei,
‎îți faci în cap niște scenarii ‎care poate nu au legătură cu realitatea.
‎„Poate a fost din cauza lui Mile, ‎a Nadiei, a Yeseniei, a lui Rubén.”
‎Rubén a ajuns seara târziu, ‎cu un prieten pe nume Antonio.
‎Fuseseră într-un bar din centrul orașului.
‎Rubén și-a amintit că prietena sa Nadia ‎avea să plece curând din oraș
‎și a vrut să-și ia la revedere.
‎A sunat-o, iar ea s-a dus la ei.
‎La închiderea barului, ‎Nadia i-a invitat la ea.
‎Se pare că Antonio a plecat de dimineață.
‎Yesenia și Mile erau și ele acolo, ‎fiindcă acolo locuiau.
‎Mai era și Alejandra Olivia, ‎care venise să facă curățenie.
‎Am vorbit cu el la 14:00.
‎I-am scris: „Ce faci? Ce ai făcut aseară?”
‎Mi-a zis că a dormit la Nadia ‎și au băut bere.
‎L-am certat că nu m-a invitat.
‎DE CE NU M-AI CHEMAT, BULANGIULE?
‎Se apropie trei indivizi.
‎Doi se despart de Abraham.
‎Abraham o sună pe Mile.
‎Probabil o anunța că ajunge la apartament.
‎I-am zis: ‎„Du-te acasă! Ce mai cauți acolo?”
‎Iar el: „Acum plec. ‎Te anunț când ajung acasă.”
‎Eu eram liniștit că face bine.
‎ÎȚI SCRIU CÂND AJUNG ACASĂ. ACUM PLEC.
‎VINERI
‎Mai înainte, ‎Yesenia îmi zisese că o doare un braț.
‎În ziua aia, i-am scris ‎s-o întreb ce îi mai făcea brațul.
‎- MI-A TRECUT. ‎- AI GRIJĂ.
‎Mi-a zis că n-o mai doare.
‎M-a sunat.
‎Era ora 14:00.
‎După voce, făcea bine.
‎Mi-a zis că intră să se spele.
‎Mi s-a părut totul normal.
‎Nu am simțit îngrijorare în glasul ei.
‎Mi-a răspuns pe WhatsApp ‎exact la 14:13.
‎MĂ BUCUR, MAMI.
‎Îmi închipui că pe la ora aia
‎soseau la apartament indivizii aceia.
‎INTRARE - NU PARCAȚI
‎1) 14:06 - TRECE SUBURBANUL
‎Cei trei care intră sunt înarmați.
‎E vorba de control.
‎Imediat ce intră, o amenință pe Mile.
‎După aceea îi amenință direct pe toți.
‎Ce știm sigur?
‎Că a existat cel puțin un pistol.
‎Probele arată că s-a tras doar cu o armă.
‎Asta nu exclude prezența altor arme.
‎Trei pistoale mi se par mai plauzibile. ‎Victimele au fost supuse rapid.
‎Dar luând în calcul alte aspecte,
‎îmi vine să cred că a exista doar o armă.
‎Să pună pistolul la loc toți, ‎mai puțin Omar.
‎Abraham, pune pistolul la loc.
‎Cum deschide Mile ușa, ‎făptașii dau năvală prin surprindere.
‎Nadia și Rubén ar fi auzit ‎și ar fi venit să vadă ce se întâmplă.
‎Rubén, dată fiind personalitatea lui, ‎ar fi încercat poate să facă ceva.
‎Prin urmare, cineva ar fi apucat cuțitul ‎de curățat cartofi ca să-l potolească.
‎În cazuri similare cu mai multe victime, ‎când agresorii dau buzna înăuntru,
‎moartea survine imediat.
‎De ce? Fiindcă acela e scopul.
‎Agresorii aveau la ei arme, ‎dar și bandă adezivă.
‎Vasăzică se gândeau măcar ‎să îi lege și să îi omoare.
‎Se poate ca la un moment dat ‎să fi primit ordin să-i tortureze.
‎Da.
‎Când faptele se petrec ‎în locuința victimei,
‎mobilul este personal.
‎Există o relație de subordonare ‎sau de încredere,
‎care îi permite agresorului ‎să violeze spațiul intim al victimei.
‎Fapta s-a comis cu îndârjire, ‎cu ură, cu cruzime.
‎Agresorii au simțit nevoia ‎să arate clar cine poruncește.
‎Nu știam când și cum venise Mile aici.
‎Cine o adusese? ‎Ea venise cu o ofertă de muncă.
‎Familia știa că venise ‎să lucreze ca manechin.
‎La locul faptei exista o scrisoare ‎de la presupusul ei angajator.
‎Exista un dosar cu pașaportul ei, ‎ca să i se vadă naționalitatea.
‎Și un document ‎privind statutul ei de imigrantă.
‎Nu din întâmplare ‎au fost lăsate la vedere aceste documente
‎care atestă ocupația stigmatizată ‎a lui Mile, aceea de manechin,
‎și naționalitatea ei columbiană,
‎care de asemenea poartă ‎un mare stigmat social
‎și implicații de infracționalitate.
‎Există dovezi că două dintre victime,
‎Mile și Yesenia, se prostituau.
‎ISTORIC MESAJE WHATSAPP CU BRUNO
‎Bun, îți dau detaliile.
‎Pe tip îl cheamă Roberto.
‎Stă la hotelul Eurosuites.
‎Domnul crede că i-ai răspuns tu.
‎Tinerele sunt racolate
‎și li se oferă permis de muncă în Mexic.
‎În general, ‎prin agenții de modelling fictive.
‎Mile a venit în Mexic ‎prin firma MS Model Management.
‎Într-o ședință cu procurorii, ‎i-am rugat să-l aducă pe angajator.
‎Ne-au răspuns că nu găsesc firma.
‎Atunci e ceva dubios la mijloc.
‎Dacă e așa, cum i-a dat Serviciul Imigrări ‎permisul de muncă lui Mile?
‎E interesant, ‎fiindcă printre hârtiile găsite în Mustang
‎se afla și o felicitare ‎de la funcționarii Serviciului Imigrări.
‎PE FELICITARE SCRIE:
‎„LA MULȚI ANI ȘI NUMAI BINE! ‎13 IUNIE 2015.”
‎Asta înseamnă că un angajat de la Imigrări ‎ar putea fi implicat.
‎Poate fi vorba de trafic de persoane.
‎Traficul de persoane ‎presupune rețele de oameni.
‎E nevoie de complicitatea multora.
‎Putem presupune că firma respectivă ‎făcea parte dintr-o structură mai amplă,
‎în care poate erau implicate ‎și autoritățile.
‎Nu era un afacerist ‎care aducea manechine din străinătate.
‎Nu e logic ca aceste probe ‎să fi fost lăsate la vedere
‎de făptaș sau de făptași.
‎Fapta n-are legătură cu acest dosar
‎și cu actul de identitate scos din poșetă.
‎Autoritățile nu au catadicsit ‎să ne comunice nimic.
‎Pentru ei conta să spună ‎că fusese vorba de o petrecere,
‎de droguri, de un furt, de prostituție.
‎Numai lucruri urâte.
‎Nu are niciun sens.
‎Cutiile par puse aici ‎pentru a abate atenția.
‎Pentru a îndrepta cercetările ‎pe alt făgaș.
‎Se întâmplă des în cazurile de feminicid.
‎Se caută orice indiciu, ‎oricât de neînsemnat,
‎pentru a elimina ipoteza feminicidului.
‎Se va spune: ‎„Erau droguri la locul faptei.
‎Să le așezăm la vedere.
‎Poate e vorba de un omor ‎în contextul criminalității organizate.
‎Așa nu ne legăm la cap cu feminicidul.”
‎Această punere în scenă ‎îndreaptă cercetările
‎într-o direcție anume.
‎Agresorul a așezat-o pe Mile în așa fel,
‎încât să fie primul cadavru văzut ‎la intrarea în apartament,
‎să iasă în evidență.
‎Modul de săvârșire a crimei ‎este foarte personal.
‎E o caracteristică a feminicidului.
‎Pe lângă privarea de viață, ‎are loc o manifestare a puterii.
‎Ucigașul de femei își etalează victima.
‎Își etalează crima ‎și își exprimă ura față de femei.
‎Loviturile de la nivelul feței ‎și capului lui Mile
‎au fost aplicate de aproape, ‎cu multă forță.
‎E iarăși ceva tipic ‎la cazurile de feminicid,
‎unde există o relație de încredere ‎între agresor și victimă.
‎Există fotografii, apeluri telefonice ‎și mesaje scrise care probează
‎că Abraham avea o relație strânsă cu Mile.
‎Era îndrăgostit de ea.
‎Ea l-a acceptat ca prieten,
‎dar nu a dat curs ‎intențiilor lui romantice.
‎Cred că sora mea avea încredere ‎în această persoană.
‎Iar persoana…
‎a trădat-o.
‎Corpurile victimelor ‎au fost tratate diferit.
‎- Acesta e exemplul. ‎- Da.
‎La Alejandra ‎nu se percepe aceeași intenție,
‎mult mai vizibilă la Mile și la Yesenia.
‎Majoritatea faptelor au loc
‎într-o parte a orașului ‎denumită Benito Juárez,
‎considerată printre cele mai liniștite ‎și mai plăcute zone rezidențiale.
‎Dar mai există și alte locuri de interes ‎în acest dosar.
‎Primul este vestitul cartier Nápoles.
‎E un punct strategic ‎pentru prostituția de nivel mediu.
‎E un cartier central, ‎de clasă medie superioară.
‎Există apartamente ‎în care aceste femei pot sta
‎și primi clienții dispuși să plătească
‎între 2.000 și 4.000 de peso pe oră.
‎Există un apartament pe strada Illinois,
‎aici,
‎unde, potrivit unui martor, a locuit Mile.
‎În 2018, poliția a făcut razie
‎și a salvat mai multe femei străine, ‎victime ale traficului de persoane.
‎Au fost salvate 17 femei ‎care erau exploatate sexual.
‎Parchetul nu a făcut legătura între fapte.
‎Hotelurile unde se exercită ‎această activitate
‎sunt concentrate pe bulevardele ‎Patriotismo, Viaducto și Revolución.
‎În acest perimetru, proxeneții ‎mută victimele ușor, în câteva minute.
‎Fiind aproape, ‎pot efectua mai multe servicii pe zi
‎și maximiza profiturile.
‎Nu uita să mă anunți că ai ajuns.
‎Îmi trimiți mesaj când primești banii, ‎să-mi zici că e totul în regulă.
‎După aia te duci să depui banii. Știi.
‎YESS: A PLĂTIT.
‎Pare mai degrabă o crimă născută din ură,
‎asociată cu o infracțiune violentă, ‎cum e traficul de persoane,
‎decât un asasinat politic.
‎Există totuși și alte elemente ‎pe care nu le pot explica.
‎În ultimul an, fetele au depus ‎aproape un milion de peso.
‎DAN: ÎȚI DĂ 1.600 PESO ȘI 100 USD.
‎DAN: DU-TE ȘI DEPUNE-I IMEDIAT, TE ROG.
‎DAN: CONFIRMĂ PLATA.
‎De ce să pierzi atâția bani, ‎omorându-le așa?
‎Copiii nu ne spun totul.
‎Mi-a fost greu să accept ‎la momentul respectiv.
‎Fata mea n-a avut încredere să îmi spună
‎dacă muncea cu adevărat
‎făcând asta.
‎Dacă ea a ales acea cale,
‎eu nu o judec ‎și nu o voi judeca niciodată.
‎Doar ea poate să știe ‎de ce a luat acea decizie.
‎Dar asta le oferă autorităților o scuză ‎să spună că și-au meritat soarta.
‎Moartea.
‎Să fie torturate și omorâte.
‎Nu putem să acceptăm că autoritățile
‎caută mereu să spună: ‎„De asta ai pățit ce ai pățit.”
‎YESENIA ATZIRY QUIROZ ALFARO ‎4 SEPTEMER 1996 - 31 IULIE 2015
‎Chiar dacă e adevărat,
‎va fi mereu fata mea.
‎Eu o ador. Nu era ceva rău.
‎Poate avea dorințe și visuri ‎pe care voia să și le împlinească.
‎Voia să răzbească în viață.
‎Și pentru ea, și să mă ajute pe mine.
‎Asta nu mă face
‎s-o iubesc mai puțin.
‎Din contră.
‎Ei spun că la pronunțarea hotărârii
‎O stradă cu numele tău
‎Va îndrepta răul
‎Dar eu aș vrea o stradă
‎Pe care noi două ‎Să ne plimbăm împreună râzând
‎Vorbind cu acele cuvinte doar ale noastre
‎O stradă cu numele tău
‎Nu ar îndrepta răul ‎În această țară a umbrelor
‎Ar trebui să fie o stradă
‎Unde femeia să poată merge în siguranță
‎Ar trebui să fie o stradă
‎Unde oricine să poată umbla noaptea
‎Fără să-i fie frică
‎O stradă care să îndrepte răul nu există
‎În această țară de umbre pierdute
‎MOARTEA ÎNCĂ NU E O PETRECERE
‎Apelurile efectuate înainte și după crimă
‎implică alte câteva contacte.
‎ABRAHAM - PILLO - DUY - JORDAN ‎RIVER - FURTUNĂ - ALFA
‎Rețeaua s-ar putea extinde ‎la cel puțin zece persoane.
‎Numerele sunt semnificative, ‎întrucât au contacte comune.
‎Cum ar fi Pillo, Duy, Jordan și River.
‎FURTUNĂ
‎Atrage atenția contactul salvat ‎ca „Furtună”.
‎E porecla lui Arturo Bermúdez Zurita,
‎fost ministru al siguranței publice ‎în guvernul lui Javier Duarte.
‎BERMÚDEZ, DE LA BIROCRAT ‎LA „CĂPITANUL FURTUNĂ”
‎Contactul figurează ‎în agendele lui Omar și Abraham.
‎Furtună a vorbit cu Abraham de trei ori ‎la câteva ore după crime.
‎FURTUNĂ
‎Dintr-o anchetă jurnalistică am aflat ‎că Bermúdez Zurita
‎avea firme de securitate privată ‎în Ciudad de México,
‎unele chiar la zece minute de locul ‎unde au avut loc crimele din Narvarte.
‎Parchetul nu a fost interesat, ‎deși l-am înștiințat.
‎Și în continuare nu este interesat.
‎La GPR, agenții noștri sunt instruiți ‎cum se cuvine‎,
‎ca să-ți ofere ‎o protecție profesionistă completă.
‎Știți că Arturo Bermúdez Zurita
‎avea câteva firme de securitate privată ‎foarte aproape de locul faptelor?
‎Nu știu unde au sediul firmele lui.
‎Știam de mult că are sau a avut ‎firme de securitate în Mexic.
‎Credeți că Arturo Bermúdez Zurita ‎avea putința să comită aceste fapte?
‎Nu știu.
‎Nu știu ca Arturo ‎să fi fost părtaș la aceste fapte.
‎Mai clar nu pot răspunde.
‎E irelevant dacă cred sau nu cred.
‎E vorba dacă știu sau nu știu. Și nu știu.
‎Alt aspect pe care l-am subliniat ‎au fost apelurile constante
‎de pe durata săvârșirii faptelor.
‎Șeful Direcției de Investigații Criminale, ‎Raúl Peralta, ne-a răspuns atunci
‎că probabil erau apeluri de la bancă.
‎Ne-a vorbit în zeflemea, cu cinism.
‎S-au efectuat 11 apeluri din apartament.
‎Evenimentul a durat 55 de minute.
‎Adunate, secundele acestor apeluri ‎se ridică la aproape zece minute.
‎S-a desfășurat o comunicare intensă
‎între cei din apartament ‎și contactul salvat ca „Birou”.
‎Faptul că Daniel avea salvat contactul ‎cu numele „Birou” sugerează
‎că acesta avea ‎o poziție ierarhică mai înaltă
‎în cadrul organizației.
‎Sare în ochi cum parchetul cere greșit ‎informații despre numărul cu pricina.
‎Întâi greșește câteva cifre ‎când se adresează defunctei firme Nextel.
‎Apoi se adresează companiei Telcel.
‎Nu se știe de ce. ‎Știau că era un număr Nextel.
‎În plus, au schimbat și cifrele.
‎Au greșit de trei ori în privința ‎unui număr de importanță capitală
‎pentru înțelegerea organizării faptele.
‎Am pierdut șansa de a afla cine era ‎în spatele acelui număr de telefon
‎și ce legături avea ‎cu superiorii și cu subordonații.
‎Solicitarea incorectă a informațiilor ‎sugerează o anumită rea credință.
‎Încercau să elimine informații ‎care ne-ar fi apropiat de adevăr.
‎Ce făceau ceilalți ‎când unul vorbea prin stație?
‎Am putea specula la nesfârșit. ‎Ce putea fi?
‎Ori dădeau informații, ‎ori primeau instrucțiuni.
‎E posibil să fi pasat telefonul ‎uneia dintre victime?
‎Sigur.
‎Mesajul era atât de important, ‎încât nu s-a întrerupt comunicarea.
‎Unele apeluri au durat o sută de secunde, ‎altele, șase-șapte secunde.
‎După imobilizarea victimelor, ‎agresorii au primit ordin să le chinuie.
‎Asta e necropsia lui Rubén.
‎Obrazul drept.
‎Clar a fost lovit.
‎„Două plăgi cauzate cu o unealtă ascuțită, ‎lezionând țestul moale de la acel nivel.”
‎„Cadavru femeie neidentificată A.
‎Cadavrul prezintă un tatuaj cu cuvintele ‎«Să fim realiști. Să facem imposibilul.»
‎Altul cu cuvintele «Rebeliune e viață.»
‎Prezintă șase plăgi tăiate de formă ovală, ‎cu margini netede.”
‎Seamănă cu ale lui Rubén de pe gât.
‎Au folosit cuțitul de curățat.
‎Au fost răni de tortură.
‎Intenția era provocarea…
‎- Suferinței. ‎- Da.
‎Au fost și mai mari, și mai mici.
‎Ultimele tăieturi au fost pe părțile ‎anterioară și laterale ale gâtului.
‎I-au tăiat gâtul, practic.
‎Presupunând că mobilul avea legătură ‎cu Yesenia și Mile,
‎de ce au fost torturați Rubén și Nadia?
‎Ne răspundeau: ‎„Nu! De ce vorbiți de tortură?
‎Rănile lui Rubén au fost făcute ‎cu un cuțit de curățat cartofi.
‎Sunt leziuni care nu periclitează viața.”
‎Iar noi: ‎„Tocmai de asta vorbim de tortură.”
‎Voiau să-i provoace durere, ‎nu să-l omoare.
‎Analizând mecanica faptelor, ‎forma leziunilor și tortura,
‎ne-am dat seama că scopul rănilor era
‎ca persoana din față să vorbească.
‎Teoria era întărită
‎de poziția victimelor.
‎Scriu versuri în jurul gâtului tău
‎Ca funia să nu te strângă
‎NADIA VERA
‎Vântul care îți zburătăcește părul
‎Îți aspiră gândurile
‎Păstrează memoria zilelor
‎Adie
‎Își poartă suflarea pretutindeni
‎Pune bine fiecare amintire ‎La locul cuvenit
‎Vântul îmi bate în geam
‎Și-mi aduce vorbele tale
‎Semnătura neuronală a conștiinței
‎O fulgerare de lumină
‎LUPTĂ ‎REZISTĂ
‎Timp continuu
‎Ne ascund ceva.
‎Acoperă pe cineva.
‎Nu le-a trecut prin cap ‎că, datorită lui Rubén…
‎Îmi vine să greu să spun
‎că fata mea a fost omorâtă,
‎dar îi sunt recunoscătoare ‎lui Rubén Espinosa
‎că s-a aflat acolo.
‎Dacă nu era el, ‎erau încă niște femei moarte și atât.
‎Încă niște fete omorâte.
‎Dar pentru că s-a aflat el acolo,
‎dosarul rămâne deschis, iar noi continuăm.
‎Continuăm lupta și ne dăm seama
‎că autoritățile își fac ‎în continuare prost treaba.
‎Vreau să se facă dreptate.
‎Nu doar pentru mama, ‎ci pentru toți cei aflați acolo.
‎Fie ce-o fi. ‎Ca să știm de ce și în ce scop.
‎Făptașii nu vorbesc.
‎Nu spun cine i-a pus, cine le-a dat ordin.
‎Ei s-au dus și și-au făcut treaba. ‎Mai mult nu știm.
‎Noi am spus de la început
‎că e ceva mai mult la mijloc.
‎Se împlinesc șapte ani ‎de când au fost ucise cinci persoane
‎într-un apartament din cartierul Narvarte.
‎Avocații victimelor au difuzat azi ‎o înregistrare video și susțin
‎că din dosarele de anchetă ‎au dispărut probe.
‎Sunt implicate și alte persoane.
‎Ne-au mințit.
‎Ne-au înșelat, ne-au victimizat ‎și ne-au stigmatizat iar și iar.
‎Sunt incompetenți sau ascund ceva?
‎Ce le-a scăpat? ‎Să revizuiască? Să citească?
‎N-au dat importanță cazului?
‎Credeau că n-o să rămânem pe poziții?
‎Credeau că vom dispărea a doua zi?
‎Credeau că ne va fi frică? Uite că nu!
‎Lipsesc autorii morali.
‎Mai sunt persoane implicate.
‎E protejat cineva.
‎Nu știu cum scriu fără să urlu
‎După violența contra iubitei noastre Nadia
‎După violența contra lui Rubén
‎După violența contra Yeseniei
‎A Alejandrei și a lui Mile
‎A urmat violența instituțională
‎- Mancera, ce se aude cu cazul Narvarte? ‎- Poftim?
‎- Erai cu presa? ‎- Da.
‎Am vorbit deja cu presa.
‎Când o să faci curat la parchet?
‎Incompetentule!
‎Deturnare de fonduri ‎și activități de tip mafiot.
‎Iată, printre altele, ‎de ce s-a dispus arestarea
‎lui Javier Duarte‎, ‎guvernatorul statului Veracruz.
‎I se impută și cumpărarea de terenuri ‎prin intermediul a 33 de firme-fantomă.
‎DENUNȚUL MEU A CONDUS LA AUDIERE ‎MIGUEL ÁNGEL YUNES, GUVERNATOR VERACRUZ
‎PENITENCIARUL NORD
‎La un moment dat voi fi pus în libertate.
‎Sper să fiu liber cât de curând.
‎Avem de a face cu două crime.
‎Una a fost comisă în acea zi, la 14:00, ‎în apartamentul de pe strada Luz Saviñón.
‎Cinci persoane au fost omorâte ‎cu bestialitate.
‎Apoi, când această crimă ‎a fost descoperită de autorități,
‎a început să se comită alta, ‎o crimă de stat.
‎Manipularea informației…
‎Distrugerea și ascunderea de probe…
‎Minciuna spusă victimelor ‎și opiniei publice cu privire la fapte.
‎Mereu ne fac promisiuni
‎și ne spun că vor face cercetări noi.
‎Nu iau nicio măsură ‎să afle ce s-a întâmplat
‎și cine mai e implicat.
‎Să știi mobilul nu e ceva extra.
‎Opinia publică cere tot mai răspicat
‎să știe cine, când, unde, cum,
‎dar mai ales de ce.
‎De ce pare ‎că parchetul de acum și cel dinainte
‎împărtășesc niște valori ‎în favoarea acuzaților
‎și a celor ce mai trebuie acuzați?
‎De ce purtarea lor judiciară refuză ‎să lămurească
‎nenumăratele contradicții ‎care s-au ivit de-a lungul timpului?
‎Limitarea informațiilor ‎este o formă de tortură.
‎Ca și cum un glonț ‎mi-ar străpunge inima a doua oară.
‎Căci glonțul care a străbătut ‎creierul fetei mele,
‎curmându-i viața ‎de o inteligență strălucită,
‎acel glonț nu a rămas acolo, ‎în acei pereți.
‎Ci ne-a străbătut inima mie ‎și tuturor celor ce o iubim.
‎NU TĂCERII
‎GATA CU FEMEILE ȘI ZIARIȘTII UCIȘI
‎Asta nu înțeleg ‎cei ce se erijează în autorități.
‎Dacă îmi spui ‎că e vorba de trafic de persoane,
‎va trebui să anchetezi ‎până găsești rețeaua de traficanți.
‎31 IULIE 2015
‎Nefăcându-ți meseria, ‎devii complicele ucigașilor.
‎Dacă zici de Veracruz, ‎trebuie să-mi spui cine din Veracruz.
‎Dacă spui de traficul de droguri,
‎trebuie să te ocupi de crima organizată ‎și să afli cine.
‎Nu știu cu care din aceste trei aspecte ‎le-ar fi mai ușor să se confrunte.
‎Nu știu cum scriu fără să urlu
‎MULȚUMIM FAMILIILOR LUI MILE, ‎YESENIA, ALEJANDRA, NADIA ȘI RUBÉN
‎CĂ NE-AU LĂSAT SĂ ÎI ÎNSOȚIM ‎ÎN CĂUTAREA ADEVĂRULUI ȘI DREPTĂȚII.
‎PRIMIȚI AFECȚIUNEA ȘI ADMIRAȚIA NOASTRĂ.
‎Subtitrarea: Steliana Palade