28. srpnja 1993.
Moj prvi nastup ikada u Atlanti, Georgii.
Na aerodromu me pokupio crni komičar u Lexusu,
autu u kojima se rijetko viđaju crni tipovi,
osobito oni koji žive od pričanja viceva.
Otišli smo u komičarski klub kojem je bio suvlasnik.
To je bilo jedinstveno iskustvo u mojoj karijeri.
Tip je bio zvijer.
Na pozornici i izvan nje.
Izvan pozornice, motao je džointove jedan za drugim kao profić.
A na pozornici…
Bio je poput prirodne sile.
Zapravo, dao si je ime po elementarnoj nepogodi.
Zadovoljstvo mi je večeras predstaviti vam
prvi Netflixov specijal
koji sam producirao,
a u kojem ne nastupam.
Zaplješćite Earthquakeu u Legendaryju.
NETFLIXOV HUMORISTIČNI SPECIJAL
Da, da! D. C., kako je?
Baš tako!
Lijepo se vratiti kući, dovraga.
Lijepo se vratiti kući. Jugoistočni D. C., tako je.
Srednja škola Ballou.
O tome govorimo. To je pravi D. C.
Došli su mi i rekli:
„Gdje želiš da snimimo ovaj specijal?”
Mogli smo ga snimiti bilo gdje u svijetu.
Rekoh: „Ne, želim se vratiti kući.
Želim se vratiti kući i vidjeti što ima.”
I, dovraga, osjećam se dobro. Nadam se da ste i vi dobro.
Osjećam se dobro jer sam dobio ono cjepivo.
Da. Kažem vam. Dobio sam ga čim je stiglo.
Red je bio tako dug da sam pomislio da zapošljavaju.
Stajao sam u tom prokletom redu.
Pomislio sam: „Valjda im neće ponestati.”
Činilo se kao da im ponestaje.
Ispred mene bila je starica, imala je 89 godina.
Samo sam je gurnuo ustranu.
„Hajde, stara, ti si svoje već proživjela.
Imaš ti i drugih problema osim ovog koronavirusa.
U kolicima si sa štakama.
Sebična si.
Trebala bi biti kod kuće i sastati se s Gospodinom.
Baš si sebična.”
Crncima ne možeš reći da si se cijepio.
Samo te gledaju kao da si se prodao.
„To si sranje stavio u sebe? O, Bože!
Dovraga! Nisi valjda?
Nisi valjda?
Kako si mogao?”
Rekoh: „Onako kako ti stavljaš kokain u svoj nos.
Nemaš problema s crtanjem bijelog, seronjo!
Ali ja griješim jer vjerujem Fauciju!
Svoju drogu nabavljaš od crnje u zahodu noćnog kluba.”
Vidite ih kako puše džoint s osam ljudi. Samo puše.
Šalju ga dalje.
„Riskirat ćeš na taj način.
Ali ja griješim jer se zajebavam s Faucijem.”
Imam rođaka. Taj pizdun živi u Michiganu.
Nazvao me i rekao: „Čuo sam loše vijesti.”
„Što je bilo?” Kaže mi: „Čovječe, čuo sam da si uzeo onaj otrov.
Kako si mogao?” Rekoh mu: „Crnjo, živiš u Flintu.
I upravo si se istuširao.
Ne muči te siva voda kojom polijevaš svoju crnu guzicu?”
Mislim, trebali bi se sramiti!
Za vas iz D. C.-ja ima i većih rizika od cjepiva.
Znate li koliko sam žena povalio koje su imale vrućicu?
Rekoh: „Zbilja si bolesna.
Mislio sam da mi nećeš dati.
Donijet ću ti paracetamol ujutro.
Nazdravlje. Nazdravlje.”
Samo želim da su svi dosljedni.
A oni… Ne, sačuvaj tu energiju
za sve druge simptome koje imaš u tijelu.
Korona nije jedino sranje koje muči našu zajednicu.
Želim da ste svjesni toga. Ima takvih licemjera…
Imamo braću koja nosi masku već 18 mjeseci.
Zubara nisu vidjeli 18 godina.
Žvaču samo na lijevoj strani usta.
Znaju da se ne smiju zajebavati s tim desnim zubom.
Peru zube ujutro, a umivaonik izgleda kao mjesto zločina.
Sakrivaju dokaze kao da su u kriminalističkoj seriji.
Djeca uđu, vide to
i pitaju: „Tata, hoćemo i mi crvenih bombona.”
„Nisam jeo crvene bombone.” „Znamo da jesi!”
Lažnjaci.
Tako je. Budite dosljedni.
Izvana su ušminkani.
Jordanice na nogama, dijamant na uhu. Besprijekorna vanjština.
A iznutra, tlak viši od žirafine pice.
Dijabetes tipa 2, 3, 4, 5.
Svejedno stoje u redu i čekaju na sendvič od piletine.
Pojedu četiri takva. „Ne znam zašto mi se vrti.
Popio sam lijek za alergiju.”
„Lijek za alergiju ne liječi moždani udar, budalo!
Nije sve alergija, crnjo! Nije sve alergija!”
Lijeva ruka trne. „Što nije u redu?”
„Ma to znači da će kišiti u subotu.”
„Kako to, jebote, misliš da će kišiti u subotu?
Nije ti ruka meteorolog, crnjo! Idi liječniku!”
Poznajete ih.
Imaju osiguranje za auto. Nemaju zdravstveno osiguranje.
U klubu se hvali: „Vidi moj novi auto, crnjo.
Sve je pokriveno, bez odbitaka.”
„A što je s tvojom jetrom?” „To prepuštam Isusu.
On poznaje moje srce.”
Zdravlje je bogatstvo.
Ako ništa niste naučili u ovoj pandemiji,
novac ne znači ništa ako nemate zdravlje.
Morate znati svoje zdravstveno stanje.
A jedini je način da doznate
svoje zdravstveno stanje odlazak na liječnički pregled.
Vaš predsjednik, Barack Obama,
cijeli je svoj politički kapital uložio u Obamacare.
Ja imam Obamacare.
Nema šanse da će izgraditi sve te bolnice i hitne službe,
da mi ne bude dobro u prsima
i da ću otići kući, odspavati i popiti sok.
Netko me mora pregledati.
Samo, morat ću vam ostati dužan.
Kad je došao Obamacare, odmah sam skočio na to. Prijavio se.
Nisam čekao na broj police.
Čim su rekli da je odobreno, odmah sam potrčao liječniku.
„Zašto ste došli?” „Crnjo, želim sistematski pregled!”
„Tko je izdavatelj osiguranja?” „Obamacare!”
Jer tom je crnji stalo.
„Imam osiguranje
i želim sve pretrage koje imate. Od A do Ž.
Nemojte ništa izostaviti.
Želim EKG, EGG, papa test, želim ih sve, jebote.
I želim ultrazvuk, mamogram, tatagram, nogogram.
I pola grama bijelog.
Želim sve grame, crnjo!”
Ali zdravlje je bogatstvo.
Nećete znati svoje zdravstveno stanje ako ne odete na pregled.
Svake godine na svoj rođendan poklonim si pregled.
Još umiremo od bolesti koje su već potpuno izliječene.
I to je najstrašnije od svega, jer neki ljudi
znaju da nešto ne štima s njihovim tijelom i ne odu.
Vidite, osobno bih mrzio da nešto ne štima s mojim tijelom
i da baš nikada ništa ne poduzmem te da ga samo zapustim.
I da me na kraju dovezu u bolnicu, a liječnik mi kaže:
„Da ste došli prije tri tjedna, to sranje bilo bi samo u vašem uhu.”
„A gdje je sada?” „U vašem stopalu.”
„Koliko mi je ostalo?” „Do sutra.”
To je najstrašnije od svega. Idem na pregled svake godine.
I ove sam godine išao.
Dođe liječnik. Pitam: „Kako mi je?”
Kaže mi: „Stigli su rezultati.
Sve izgleda dobro. Imate samo jedno malo odstupanje.”
Pitam: „Koje?” Kaže mi: „Vaš je PSA visok.”
Pitam: „Što je to?” Kaže mi: „To je pokazatelj za prostatu.
Rak prostate raširena je pojava među crnim muškarcima.
Trebate se vratiti na prijamni šalter
i zakazati još jedan pregled.
Napravit ćemo pregled prostate zajedno sa sistematskim.
Zauzet sam sljedećih mjesec i pol dana.
Moći ću vas primiti nakon toga.”
Rekoh: „Zajebi to. Obavit ćemo to sranje danas.
Imam Obamacare, crnjo. Stavite to na račun.
Riješimo to prije nego što dođe republikansko osiguranje.”
Pita on: „Želite to obaviti danas?” Kažem: „Da, danas.”
Pa sam krenuo zavrnuti rukave.
Da, i on se tako nasmijao.
Kaže on: „Ne. Prostata se ne pregledava tako.”
Pitam: „Nego kako?” „Moramo napraviti rektalni pregled.”
Kažem: „Mislim da to nemam u Obamacareu.”
„Mislim da mi Barack ne bi to napravio.”
Kaže on: „Idite u drugu sobu. Iza vrata je halja.
Skinite odjeću i navucite halju pa se vratite. Možemo obaviti pregled.”
Odmah ću vam reći, dragi moji ljudi iz D. C.-ja,
bogat sam cijeli život.
Ne mislim pritom na novac.
Govorim o božjem blagoslovu.
Živ sam, evo, već 58 godina.
Nisam proveo nijednu noć u bolnici.
Nikada nisam bio na operaciji.
Nikada nisam slomio kost,
osim zapešća dok sam vozio onu kramu od bicikla koju mi je poklonio otac.
Tako da nemam pojma o bolnicama.
Pa kada mi je rekao da se skinem i navučem halju, učinio sam to.
Navukao sam je.
Ali bila je premalena. Nije se dala preklopiti.
Provirio sam glavom iza vrata i rekao:
„Treba mi veća halja. Ovo sranje ne ide preko mog trbuha.”
Kaže on: „Ne, krivo ste je odjenuli. Okrenite je.”
Kažem: „Ma vraga.
Znam da je nosim kako treba.”
Jer ako moram birati hoće li mi viriti kita ili guzica,
moja kita već zna.
Guzica je uvijek pokrivena.
I svaki dio mojeg tijela zna za to pravilo.
Ako imam samo jednu čarapu, jebeš stopalo.
To sranje ide preko šupka.
A ako obavljamo rektalni pregled, znam da nosim halju kako treba.
Jer morat ćeš je podići da znam
što će se dogoditi.
Neću ti je samo ostaviti otvorenu da uđeš kako ti se sprdne.
Ne znam kakve…
Ne znam kakve si dosad imao pacijente,
s glavom dolje i guzicom gore, ali ja nisam takav pacijent.
Treba mi najava ili prethodno upozorenje.
Deset, devet, osam… O, sranje!
Osjećam propuh oko guzice!
Sad se sigurno sprema početi.
Znao sam da sam dobro navukao halju,
pa sam samo ušetao onamo, držeći kitu.
Rekoh: „Spreman sam.”
Kaže on: „Rekao sam vam. Krivo ste je navukli. Okrenite je.”
„Ma vraga.” Kaže on: „Zajebi to. Sagnite se i pogledajte tamo!”
Rekoh: „Ne sviđa mi se kako ste to rekli.
Izbacite taj ton iz svojeg glasa.
Malo ste preljuti da biste se sada zajebavali s mojom guzicom.
Mislim da bismo trebali odgoditi ovaj pregled.
A ako se mislite ovako svađati sa mnom, moram navući gaće.
Ne volim se svađati s nekim ako nemam gaće.
Vi imate gaće, zašto ja ne mogu navući svoje?”
Pa sam se sagnuo. „Hajde. Završimo s ovim sranjem.”
Kaže on: „Budite mirni.” Rekoh: „Sranje!
Bolje da gađate dok se mičem. Rekao sam vam da se bojim.
Noga mi se trese jer se bojim.” Pa sam pogledao preko ramena.
Taj pizdun stavljao je gel na tri prsta.
Odmah sam skočio. Kaže on: „Što nije u redu?”
Rekoh: „Da vidim taj prst koji mislite upotrijebiti.
Nećete to raditi s tim prstom koji ima sjebani članak.
Nećete mi gurati taj članak veličine nogometne lopte u guzicu.
Trebao bih vas nalupati jer ste mislili to sranje staviti u mene.
Malim prstom trebali biste moći pronaći sve što tražite.
Trebao bih vas nalupati, doktore. Pitat ću vas još jednom.
Jeste li sigurni da je to jedini način da provjerite moju prostatu?
Jer ako dođem kući i proguglam da postoji drugi način,
vratit ću se i nalupati vam jebenu guzicu
pred svom ovom opremom.”
Pa sam se ponovno sagnuo.
„Hajde. Završimo s ovim sranjem.”
Podigao mi je halju, pa sam rekao: „O, sranje! Evo ga!”
Podigao je halju i metnuo mi. „O, dovraga!”
„Ne brinite. Neće dugo trajati.” Rekoh: „Ja neću još dugo.
Požurite i pronađite što tražite.”
Izvlačio je i uvlačio prst u moju guzicu.
Rekoh: „Zajebi to. Vadite svoj prst iz moje guzice.
Ako imam rak prostate, ostavite ga tamo.
Morat ću to prepustiti Gospodinu.
Ali nećete više tako okretati svoj prst,
izvlačeći ga i uvlačeći u moju guzicu.
Izvucite svoj prst iz moje guzice odmah, gospodine!
Odmah prestanite! Ne znači ne, gospodine!”
Uspravio sam se. Crnjo je pokušao popraviti moju prokletu halju.
Zavodljivo je skidao rukavicu,
jedan po jedan prst.
Pogledao me u lice, dao mi kutiju s rupčićima
i rekao: „Obrišite se.
Navucite gaće. Slijedite me u drugu sobu.”
Rekoh: „Ovaj me crnjo upravo napastovao.
Silovan sam.”
Otišao sam i kupio majicu s natpisom „Me Too”.
Išao sam na sve sastanke. Govorio sam: „I ja, kuje. I ja.
Svi ćete čuti što mi se dogodilo u toj ordinaciji.
Kakvu ću vam priču ispričati.”
Otišao sam iz ordinacije, skliske guzice.
Klizio sam cijelim putem do dizala.
Nisam mogao pogledati druge muškarce u oči.
Mislio sam samo: „Metnuo mi ga je!”
Vidio sam nekog geja. Pomislio sam: „Ti si junak!
Možeš primiti cijelu kitu. Ja nisam mogao ni mali prst.
Ti si ga primio. Ti si faca.
Ako primaš kitu u sebe svaku večer…”
Nije to šala.
A mi, crnci, izbacili smo Trumpa,
ali nismo ubili seronju.
Još je politički živ.
Bijelci vjeruju u njega odmah poslije Isusa.
Vjeruju u njega.
Samo lažu dobrim bijelcima.
„Zaustavite krađu.
Upravo su ukrali izbore.
Prijevara. Nepravilnosti pri glasanju.”
Crni narode, ne želim da ikada više kažete da vaši glasovi ne vrijede.
Razlog za sve te probleme republikanaca,
to što mijenjaju sva ta vražja pravila za glasanje,
sve je to zbog toga što smo izašli na izbore.
Stalno govorim svojim bijelim prijateljima: „Ako mislite lagati crncima,
neka to barem bude uvjerljivo.
Želite da cijeli svijet povjeruje
da su crnje išle tamo i glasale dvaput?”
Možda činimo mnogo zločina, ali se ne zajebavamo s papirologijom.
Ali ne možeš ništa reći. Pristašama Trumpa ne možeš ništa reći o Trumpu.
„Ne moj Trump.” Vole jebenog Trumpa.
Ljudi me stalno pitaju: „Kakvu ženu tražiš za sebe?”
Kažem im: „Crnjo, tražim ženu koja je kao Trumpov pristaša.
Bez obzira na to što čuje o meni, ta kuja neće tome vjerovati.”
„Čujem da ima drugu ženu.”
„To su lažne vijesti, dušo. Lažne vijesti.
Ne slušaj te drolje. One su državni neprijatelji.”
Nije to šala.
Znao sam da je Trump svodnik nad svodnicima kad je došao
i poslao te pizdune ovamo 6. siječnja.
Rekao je tim pizdunima: „Nađimo se ovdje 6. siječnja.”
A oni su došli ovamo kao da je Mojsije.
Samo su došetali. Nikad nisam vidio toliko kampera, pick-upova,
krezubih bijelih žena.
Bili su posvuda!
A zatim je došao on i govorio.
Održao je govor, njihov stari jebeni neustrašivi vođa.
„Upravo sada oni unutra pokušavaju ozakoniti krađu.
A vi ne činite ništa. Oni kradu vaše glasove.
Ako dopustite da se to dogodi, nećete imati državu.
Sada ćemo prošetati do Kongresa i zaustaviti ih.
Idem s vama i nađemo se ondje.”
Trump je otišao kući.
Tip je bio doma, uživao.
Bijelci su poludjeli, crnjo. Rušili su sve pred sobom,
mlatili policiju, penjali se po zidovima i druga sranja.
Gledao sam to sranje na TV-u. I sve što sam htio bilo je:
„Da bar mogu biti policajac koji radi u Kongresu taj dan.”
Da sam bio ondje, bilo bi…
„Što to radiš?” „Spašavam demokraciju!
Ti su pizduni posvuda!
Ako nećeš upotrijebiti svoj pištolj, daj ga meni!
Tamo je onaj pizdun s konfederacijskom zastavom!”
Klik, klik, klik.
Razvalio bih im guzice.
Nazvao bih svog sina. „Rekao sam ti da dođeš kao osiguranje.
Pucam u Trumpove pristaše i plaćen sam za to.
Nisam gotov s poslom. Danas radim prekovremeno.”
„Kako se zoveš, dečko?” „Crispus Attucks.”
Vjerujte mi, da sam taj dan radio ja, maknuli bi se s tih stepenica.
„Zaustavite krađu!
Ovaj se crnjo ne šali! Povucimo se, Billy Bob!”
Trump ništa ne riskira. Boli njega kita za to.
Znao je da nema ništa za izgubiti kad je rekao Johnu McCainu da nije ratni junak.
Pitali su ga zašto. „Jer je bio zarobljen!
Sviđaju mi se vojnici koje ne ulove.”
John McCain mrzio je tog seronju do smrti.
Kažu da ne smiješ srdžbu prema nekom ponijeti u grob.
McCain si je mislio: „Zajebi to.” Reći ću vam nešto.
Ako ste za Trumpa, protiv Trumpa ili ako jeste Trump,
morate se pogledati u ogledalo.
Znate da ste prilično sjebana osoba
ako vas netko ne želi na sprovodu.
Kažu da su posljednje riječi Johna McCaina bile: „Recite tom seronji da ne dolazi.”
Pitali su ga: „A što je sa Smrću?”
„Ako on dođe u crkvu, izaći ću iz lijesa.”
Dovraga, blokirao je tog tipa kao Facebook!
Recite što želite o Johnu McCainu, ali taj je pizdun bio ratni junak.
Kažem vam. Taj je pizdun bio ratni zarobljenik, čovječe.
Oboren je iza neprijateljske linije
dok se zajebavao s Vijetkongovcima pa su ga dobro sjebali.
Ako želite znati što je John McCain prošao,
samo trebate pogledati prvog Ramba.
Čupali su mu nokte, gurali bambus u guzicu.
Kada vidite Johna McCaina, taj je crnjo hodao ovako.
Nije mogao ni salutirati. „Što ima?”
Sjebali su Johna.
Ali ono zbog čega je pravi frajer,
znate li da je John McCain mučen pet godina?
Mogao je izaći ranije jer je njegov otac bio admiral.
Planirali su razmjenu zarobljenika
i pustili bi ga ranije zbog oca.
Došli su u tamnicu i rekli mu:
„Imamo dobre vijesti. Ideš kući svojoj obitelji.”
Oslobodili su ga i rekli: „Ideš kući.”
Odgovorio im je: „Ne idem nikamo.” „Kako to misliš?”
„Ne idem nikamo dok ne oslobodite i sve ostale vojnike.”
Rekli su mu: „Nema šanse.” I nastavili ga mlatiti.
Bio sam u vojsci. Pokazali su nam snimku.
Rekli su: „Ovakav ratni zarobljenik trebate biti ako vas uhvate.”
Rekoh: „Možete me odmah poslati kući
jer nikad neću učiniti što je John učinio.
Ako me dođu osloboditi,
pogledat ću ostale vojnike i reći: „Vidimo se poslije.
Bog mi je uslišio molitve.
Dajte mi pismo. Poslat ću ga vašoj obitelji.
Ali moja crna guzica ide u ovaj helikopter.
Netko mora reći što su nam ti Pacquiaovci radili,
a Bog je odabrao mene.
Ne bi li to učinio?”
Hej, nije to šala. Ne igram se sa svojim zdravljem.
Život je najdragocjenija stvar koju imaš, jer život je kratak, čovječe.
Izgubili smo neke sjajne ljude.
Da. Izgubili smo Cicely Tyson, koja je imala 96 godina.
Crnci govore da je „prerano otišla”.
„Tko bi rekao?” Rekoh im: "Ja!”
Kada je navršila 88, rekao sam: „Bolje sredi svoju oporuku.”
„Tko bi rekao?” Ja!
Kada je navršila 89, rekao sam: „Gospodin te traži.”
„Tko bi rekao?” Ja!
Kada je navršila 92, rekao sam:
Uskoro, vrlo skoro Vidjet ćeš Kralja
Kada je navršila 94, rekao sam: „Ne idi u crkvu.
Bog će reći… Kada te ugleda ondje, reći će: ‘Pa, kad si već tu,
možeš ostati ovdje.’”
Neki od vas žele se nasmijati. Jebite se svi.
Želite se smijati i slaviti kada dožive 96.
Tada je vrijeme za smijeh i pričanje viceva.
Nije smiješno kada umreš s 26 godina i to je naš jebeni problem.
Svaki put odam počast.
Srce mi se slomilo kada smo izgubili Arethu Franklin,
Kraljicu soula.
Pokušao sam odati svoju počast i pogledati sprovod, ali tako je dugo trajao.
Stalno sam vikao na TV: „Pustite je.
Treba biti s Gospodinom.”
Sprovod je tako dugo trajao da su mi isključili kabelsku.
Rekoh: „Ovaj sprovod trajao je dva obračunska razdoblja.”
Zvali su me i pitali zašto nisam platio račun.
Rekoh: „Još sam na sprovodu!
Pustite je!”
Nikad nisam vidio svećenika da propovijeda cijelu Bibliju.
Crnjo nije propustio nijedno poglavlje. Znao sam da će stvar potrajati
jer je krenuo s: „U početku.”
Rekoh: „U početku?
Što Adam i Eva imaju sa sprovodom?
Pustite je! Treba biti s Gospodinom!”
Tamo je bio CNN. Iskopčavali su svoja sranja.
„Hajde. Odjebimo odavde.
Ovdje smo već tri tjedna.
Sad bi na TV-u trebala biti emisija Dona Lemona.”
Vikao sam na TV: „Pustite je!”
Znao sam da će potrajati kad je Aretha ustala da promijeni haljinu.
„Za drugu polovicu sprovoda, nosit ću nešto drugo.”
Rekoh: „Druga polovica? Tko ima poluvrijeme na sprovodu?
Pustite je! Treba biti s Gospodinom.”
Crnjo, sprovod je bio tako dug. Održavao se u Detroitu tako dugo,
da kad je konačno došla do vrata raja,
došao je anđeo i rekao: „Bog je otišao.
Trebala si stići prije tri tjedna.
Pozvao te k sebi trećeg, a danas je 21.
Znam da si kraljica, ali on je Kralj!
Ne možeš pustiti Gospodina da te tako čeka, Aretha!
To nije nikakvo poštovanje!
Sada moraš u pakao.”
Bilo bi prilično sjebano da dođeš do raja,
ali si se previše zajebavao i zakasnio.
Ono, gledaš na ploču: „Tamo je moje ime. Jebote, uspio sam.”
Vidiš neke od svojih momaka: „Dovraga, niste upali.
Kvragu, čovječe. Čuo sam da je vruće tamo kamo idete.
Rekoh vam da idete na vjeronauk.”
Ne žuriš se. „Crnjo, upao sam.”
Dođeš pred vrata i vidiš da se zaključavaju.
Vikneš: „Čekaj, crnjo, tu sam!
Ne mičem nogu. Ja bih trebao moći ući.
Ne možete me zaključati vani. Kakvo je to sada sranje?
Niste rekli kada moram doći do vrata. Ovo je čisto sranje.”
Viriš tamo. „Tako lijepo izgleda.
Raj je sve što kažu u Bibliji. A, ne. Crnjo, ja ulazim.”
Kažeš: „Daj, čovječe. Ovo je sranje.
Isus me ima na popisu.”
„Tamo je zbilja lijepo. Je li moja mama ušla?
Je li dospjela u raj? Da?
Možete li joj reći da sam ovdje?
I recite joj da mi onaj anđeo ne dopušta ući. Ovo je čisto sranje.”
Da tvoja mama dođe i vidi da si zakasnio do vrata,
dobro bi te izgrdila.
„Koji ti je kurac? Sad sam zbog tebe opsovala!
Zakasnio si! Odvuci svoju guzicu onamo! Zakasnio si.”
„Oprosti. Došao sam na vrijeme. To je zbog onog anđela.
On me mrzi.”
„Odvuci svoju guzicu onamo dok ne pronađem Isusa i probam te ubaciti.
Stani onamo s ostalim nevjernicima.”
„Oprosti. Tako mi je žao.”
Odeš tamo i staneš sa strane sa svima ostalima koji nisu mogli ući.
„Mislim da ću upasti.
Moja mama zna Isusa cijeli život.
Znam da ima pozivnicu i za pratnju.
Tvoja mama nije upala? Nije? Nimalo?
Čovječe, baš mi je žao čuti to.
Ja ću uskoro upasti. Ući ću.
Kada uđem, želiš li da kažem nekome da si ovdje?
Ne znaš nikoga tko je upao?
Od svih ljudi koje poznaješ, ne znaš nikoga tko je mogao ući?
Nikoga? To je sjebano.
A, evo Isusa s mojom mamom. Vidimo se, Joel Osteen!”
„Ovo je moja Biblija.”
Moj je sin upravo navršio 18 godina.
Najbolji dan u mojem životu, jer je jedan od trojca koji imam.
Imam troje djece, a on je posljednji.
Ima 18 godina, a kada kao muškarac u 50-im,
kada vidite svoje dijete kako navršava 18 godina,
to je vaša prilika da živite svoj život.
Stalno govorim svojoj djeci:
„Kada navršite 18, naš se odnos mijenja.”
„Kako to misliš, tata?” Rekoh: „Da vam objasnim.
Više vam nisam skrbnik. Sada sam savjetnik.
Kada imate problem, reći ću vam: ‘Da sam na tvojem mjestu, učinio bih ovo.’
Ali, dobro ste odgojeni. Donosite dobre odluke.
Zatvorite vrata da se vaša buduća pomajka i ja bolje upoznamo.”
Ne, čovječe, kada djeca odrastu, to je trenutak da napraviš
sve ono što si htio, a što si žrtvovao dok si ih odgajao.
Stalno govorim ljudima, djeca su najskuplja stvar
koju ćeš ikada kupiti, koju ćeš ikada imati,
jer, u najgorem slučaju, ubijaju tvoje snove.
A u najboljem slučaju, odgađaju ih.
Jer sve što si htio ostavljaš sa strane kako bi im omogućio da rastu.
A kada navrše 18, vrijeme je da radiš stvari koje trebaš,
jer si u posljednjoj četvrtini života.
Neki od vas to ne čine.
Ostajete u životima svoje 18-godišnje djece kao da su adolescenti.
Većinu vas ne krivim,
jer dopuštate svojoj djeci da manipuliraju vama.
Djeca vam nabijaju osjećaj krivnje.
Bili su u vašem životu i vidjeli vas
u najgorim trenutcima, pa vam to sranje nabijaju na nos.
Znaju da postoje stvari koje ste im htjeli pružiti, ali niste mogli,
pa se osjećate krivi, a oni se time koriste protiv vas.
Od srca ću vam reći,
jebeš tu djecu.
Nemojte tim pizdunima dopustiti da vas zajebavaju.
Odmah ću vam reći. Ako ste napravili sve što ste mogli
da skrbite za svoju djecu, jebeno ste dobri roditelji.
Nemojte dopustiti da se zbog tih malih pizduna osjećate loše.
Kažem vam to sada i ovdje.
Da mi bar jedno od moje djece kaže da nisam jebeno dobar otac.
Imao bih samo jedno pitanje za njega:
„Crnjo, ako nisam sjajan otac, s kime me to uspoređuješ?
Tko je taj mitološki crni muškarac za kojeg misliš da bi se žrtvovao kao ja
i učinio za tebe sve što i ja?
Vodio te na sve te aktivnosti, išao na košarkaške utakmice,
sjedio tamo tri sata, a tvoja guzica nije ni vidjela igru.
Obojica smo sjedili na klupi.
Mogao sam gledati to sranje preko FaceTimea,
dok sjediš tamo kao da si pomoćni trener.
A kad se već uspoređujemo, nisi ni ti jebeno dobro dijete.
Skoro sam izgubio posao dok sam se zajebavao s tobom.”
Jebeš tu djecu.
Nije to šala.
Proveo sam dosta vremena sa sinom i shvatio sam
da naša djeca nisu poput nas.
Moj sin uopće nema stila. Nula. Nada. Ništa.
Rekoh mu nekidan: „Hajde, Clyde.”
A on me pita: „Tko je Clyde, tata?”
„Ulazi u auto!”
„Samo želim znati tko je Clyde? Je li to tvoj prijatelj?”
„Ne, crnjo! Ti si Clyde!”
„Moje je ime Nathaniel.”
„Moram napraviti test očinstva.”
Shvatite. Ne možete odgajati svoju djecu kako su odgajali vas.
To ne vrijedi. Način na koji su odgajali nas nema veze s našom djecom.
Morate shvatiti da smo mi roditelji iz geta koji odgajaju djecu iz predgrađa,
pa ništa što smo proživjeli ne vrijedi
za te male, mekane pizdune s kojima imamo posla.
Ako dignete ruku na svoju djecu, samo ih jedanput
nalupate kao što su vaši roditelji vas,
to će te male, mekane pizdune proganjati cijeli život.
Njima je to previše. Htio sam kazniti sina.
Poslao sam ga u sobu. Crnjo je napisao oproštajno pismo.
„Tata, ne znam koliko još mogu ovo podnositi!
Zidovi me guše!”
Rekoh: „Ti ne smiješ završiti u zatvoru.”
Ne može ostati u svojoj sobi ni s Xboxom.
Nije to šala.
Moj sin dobio je potres mozga od pada na travnjak.
Bio je u bolnici tri tjedna.
„Što mu se dogodilo?” Rekoh: „Spotaknuo se u dvorištu.”
Nisu oni poput nas.
Kada im kupuješ bicikl, moraš im kupiti kacigu i štitnike za ramena i koljena.
„Voziš li bicikl ili igraš američki nogomet?”
Nisu oni poput nas.
Mi smo išli u park, na ljuljačke i omotali ih oko stupa.
Da jedno od ove djece ode do ljuljačke i proba je omotati,
vratilo bi se natrag s lancem oko vrata.
Bilo bi: „Odmah dođi ovamo!”
„Zašto? Rekao si da idem okolo…” „Dođi ovamo, pizda ti materina…”
Nisu oni poput nas.
Ne možete ih ostaviti u autu kada je vruće.
Naša majka ostavila bi nas u autu kad je bilo vruće.
Bili smo dovoljno pametni da izađemo sami
i gledamo prema vratima da vidimo kada će izaći.
„Evo je. Vrati se natrag u auto. Vrati se.
Tako je. Sjedio sam ovdje.
Imaš pravo. Bio sam ovdje. Imaš pravo.”
Jebeš nju!
Ne trebaju ti tri sata da kupiš tunjevinu!
Naša djeca samo ostanu u autu i umru.
„Izlazi van iz jebenog auta!”
„Rekao si da ne izlazim!” „U autu je sto stupnjeva, budalo!”
Umrite u autu, glupi pizduni!
Jebeš tu djecu.
Ali ne morate dizati ruku na djecu.
Ako vaša djeca ne rade što bi trebala,
pronašao bih im ahilovu petu.
Znam točno što vam treba, kako ih možete zeznuti
ako ne rade ono što bi trebala.
Otkrio sam njihovu slabost.
Ne, nije riječ o telefonu.
Sve što trebate učiniti jest isključiti jebeni Wi-Fi.
To je za njih kao crack!
Ozbiljno vam kažem!
Sin je na katu. Zovem ga: „Crnjo, dođi dolje!”
Pravi se kao da me ne čuje. Više ga i ne zovem.
Ako ne radi ono što bi trebao, ja samo isključim Wi-Fi.
Odmah dođe. „Tata, nemamo signala!”
„Signal, tata! Signal! Igrao sam Fortnite – Noć vještica!
Tata, nemam signala!”
Rekoh: „Mali je puko! Vidi ga!”
„Nemam signala, tata!
U igri je Noć vještica i sve!”
Gleda me. „Tata, imaš li signala?”
Kažem: „Imam signala.”
„Ja nemam signala.”
„Iznesi smeće, crnjo.
Ako izneseš smeće, u budućnosti ti vidim 5G.”
Ja sam Earthquake! Volim vas sve!
Tako se to radi.
Jugoistok, jug, jugoistok…
„Što to radiš?” „Spašavam demokraciju!”
Prijevod titlova: Tanja Jurišić