28 juli 1993.
Mitt första framträdande i Atlanta.
En svart komiker i en Lexus hämtade mig på flygplatsen.
Det är en ovanlig bil för en svart snubbe,
i synnerhet en som lever på komik.
Vi gick på klubb som han var delägare i.
En unik erfarenhet i min karriär.
Killen var en gigant. Både på och av scenen.
Han rullade joints som en mästare.
Och på scenen…
Han var en naturkraft.
Faktum är att han döpte om sig efter en naturkatastrof.
Det är mitt nöje att presentera för er i kväll,
den första Netflix-specialaren
som jag har producerat och inte framträtt i.
Gör lite oväsen för Earthquake i Legendary.
EN KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Ja! Hur är läget i Washington?
Ja, för helvete.
Det är jäkla skönt att vara hemma.
Här i sydöstra Washington.
Ballou High School.
Det är det sanna Washington.
De sa: "Var vill du spela in programmet?"
Jag kunde ha valt var som helst i världen.
Men jag ville komma hem.
Jag ville hälsa på och se hur läget är.
Jag mår jäkligt bra och jag hoppas att ni gör det.
Jag är nämligen vaccinerad.
Jag kan lova er att jag var tidigt ute.
Kön var lika lång som om de utlyst ett jobb.
Jag stod i köhelvetet: "Hoppas att de har tillräckligt."
Kanske inte. Framför mig stod en 89-årig gumma.
Jag knuffade henne åt sidan.
"Du har levt länge nog, morsan.
Du har annat än coronan att ta itu med.
Du är i rullstol, med kryckor.
Nu är du självisk.
Du ska vara hemma och be till Herren.
Du är rent självisk."
Man kan inte berätta om vaccinet för svarta bekanta. Man är en svikare.
"Sprutade du in det i kroppen? Usch!
För i helvete. Det kan inte vara sant!
Hur tänkte du?"
"Som du när du sniffar kokain.
Du har inga problem med den dosen, men jag får inte lita på Fauci.
Du får din medicin i toan på en klubb."
Man ser dem dela en joint mellan åtta personer.
Den går runt.
"Du tar den risken, men jag gör fel som lyssnar på Fauci."
Jag har en kusin i Michigan. Han ringde om den tråkiga nyheten.
"Vilken då?" "Att du sprutade in gift i kroppen.
Hur kunde du?" Jag sa: "Du bor i Flint.
Du har precis klivit ur duschen.
Du har inget emot ert förgiftade vatten."
De borde skämmas där borta.
Här i Washington tar man större risker.
Vet ni hur många kvinnor jag legat med som haft feber?
"Du är verkligen sjuk. Jag trodde bara att du inte var på humör.
Jag köper Alvedon åt dig i morgon.
Prosit!"
Man måste vara konsekvent.
Rikta samma uppmärksamhet på alla andra symptom i kroppen.
Corona är inte det enda som plågar oss.
Jag vill att ni är smarta. Vi har hycklare
som har burit munskydd utan uppehåll i 18 månader.
De har inte besökt en tandläkare på 18 år.
De tuggar bara på vänster sida.
De kan inte jävlas med högertanden.
När de borstar tänderna ser handfatet ut som en brottsplats.
De försöker dölja bevisen, som i en brottsdokumentär.
Ungarna kommer in och säger: "Pappa, ge mig av dina röda karameller."
"Jag äter inga karameller." "Det gör du visst."
Hycklare.
Eller hur. Var konsekventa.
De ser så stiliga ut.
Jordans på fötterna, diamanter i öronen. Fläckfria.
Men blodtrycket är skyhögt.
Diabetes typ två, tre, fyra och fem.
Men de står ändå i kö för att köpa kycklingburgare.
De äter fyra stycken. "Jag vet inte varför jag är yr.
Jag tog en Benadryl."
Benadryl hjälper inte mot stroke.
Allt är inte allergier, kompis. Allt är inte allergier!
Vänster arm känns avdomnad. "Vad är det?"
"Det kommer att regna på lördag."
"Vad i helvete menar du, 'regna på lördag'?
Din arm är ingen meteorolog. Gå till doktorn."
Du känner igen typen.
Han försäkrar bilen, men inte hälsan.
Han kommer till klubben. "Kolla in mitt nya åk. Fullt försäkrad."
"Och din lever?" "Jag överlåter den i Jesus händer.
Han känner mitt hjärta."
Hälsa är pengar.
En sak man lärt sig under pandemin är att det enda som betyder nåt är hälsan.
Man måste skydda sin hälsa.
Det enda sättet man kan göra det på är att gå på hälsokoll.
President Barack Obama satsade hela sitt politiska kapital på Obamacare.
Jag skrev upp mig.
Glöm att de bygger sjukhus och akutmottagningar
för att jag ska gå hem och dricka ginger ale om jag får smärtor i bröstet.
Då ska nån ge mig en tid. Jag får vara skyldig de pengarna.
När Obamacare infördes var jag på hugget och skrev på.
Jag väntade inte på försäkringsnumret, det var "godkänt" och iväg till doktorn.
"Varför är du här?" "Jag vill ha en hälsokoll."
"Försäkringsbolag?" "Obamacare."
Han bryr sig.
"Nu har jag sjukförsäkring, jag vill ha alla test ni utför här.
Hoppa inte över nåt.
Jag vill ha EKG, EEG, cellprovtagning, hela köret.
Och ultraljud, mammografi, pappografi, benografi.
Ett halvt gram amfetamin.
Ge mig alla sorts vitaminer.
Hälsa är pengar.
Du kan inte skydda din hälsa om du inte gör en koll.
Varje år ger jag mig det i födelsedagspresent.
Vi dör av sjukdomar som det finns botemedel för.
Det är skrämmande. Vissa vet att nåt är fel men undersöker sig inte.
Jag skulle tycka att det var hemskt om det var nåt på tok
och jag aldrig gjorde nåt åt det utan lät det fortlöpa.
Jag körs i ilfart till sjukan och läkaren säger:
"Om du kommit hit för tre veckor sen så satt det bara i örat."
"Var är det nu?" "I foten."
"När dör jag?" "I morgon."
Det är hemskt. Jag gör en hälsokoll varje år. I år också.
Jag frågade läkaren: "Hur ser det ut?" "Jag har dina resultat här.
Allt ser bra ut. Du har bara en liten avvikelse.
"Vadå?" "Ditt PSA är högt."
Jag frågade vad det var. "Det är en prostataindikator.
Du är svart och prostatacancer är vanligare för din etnicitet.
Gå tillbaka till receptionisten och boka in en ny tid.
Jag undersöker prostatan när jag gör din hälsokoll.
Jag är fullbokad i en och en halv månad, men sen borde det gå bra."
"Så fan heller, vi gör det i dag. Jag har Obamacare."
Vi gör det nu, innan de inför Republikan-care.
"Vill du göra det i dag?" "Ja, det vill jag."
Jag börjar rulla upp ärmen.
Ja, precis så där skrattade han.
"Nej, vi undersöker inte prostatan så."
"Hur går den till?" "Vi undersöker den rektalt."
"Jag har nog inte det på min Obamacare.
Barack skulle inte gå så långt."
Han sa: "Gå in i det andra rummet. Det hänger en rock där.
Byt om och kom tillbaka så gör vi undersökningen."
Jag ska säga er, kära Washingtonbor.
Jag har varit rik i hela mitt liv.
Och jag talar inte om pengar.
Jag menar rik på Guds välsignelse.
Jag har levt på jorden i 58 år och aldrig tillbringat en natt på sjukhus.
Jag har aldrig blivit opererad.
Jag har aldrig brutit ett ben,
förutom handen när jag cyklade på cykelskrället som pappa gav mig.
Jag vet inget om sjukhus.
Så när han sa åt mig att ta på mig rocken gjorde jag det.
Jag satte på den. Men den var för liten och gick inte att knyta.
Jag stack in huvudet och sa:
"Jag behöver en större rock, den går inte över magen."
"Den sitter åt fel håll. Vänd på den."
Då sa jag: "Åt fanders.
Jag vet att den sitter rätt."
För om jag får välja vilken sida jag blottar
så vet kuken vad som gäller.
Röven har alltid förtur.
Hela kroppen känner till den regeln.
Om jag bara en socka, än sen.
Men rocken ska täcka för sprickan.
Och om vi ska undersöka rektum så har jag rocken åt rätt håll.
Du får lyfta på den så att jag förvarnas om det.
Jag lämnar det inte öppet så du kan gå in hursomhelst.
Jag vet inte vilken sorts patienter du har
som böjer sig fram och blottar arslet. Jag är inte den typen.
Jag behöver en förvarning.
Tio, nio, åtta… Åh, jäklar!
Det svalkar lite där bak.
Snart gör han det.
Jag visste att rocken satt rätt.
Jag gick ut med handen för kuken och sa: "Jag är redo."
"Jag sa åt dig att vända på rocken."
"Åt fanders", sa jag. "Jamen, böj dig fram och se dit bort."
"Jag gillar inte sättet du sa det på.
Du låter lite för mörk i rösten.
Du är för barsk för att komma åt min röv.
Det är bäst att vi bokar in en ny tid.
Och om du bråkar med mig måste jag sätta på kallingarna.
Jag kan inte bråka utan kallingar.
Du har dina kallingar, varför måste jag gå utan?"
Så jag böjde mig fram. "Kom igen. Få det överstökat."
Han sa "stå stilla" och jag sa: "Knappast."
Det här är en rörlig måltavla. Jag sa ju att jag är rädd.
Mitt ben darrar därför att jag är rädd." Jag tog en titt över axeln.
Han satte gel på tre fingrar.
Jag hoppade upp. Han sa: "Vad står på?"
Jag sa: "Vilket finger använder du?
Välj inte fingret med jätteknogen,
du får inte stoppa in den fotbollsstora knogen.
Jag borde spöa dig för att du försöker stoppa in den.
Lillfingret räcker gott för att hitta det du söker.
Jag borde spöa dig, doktorn. Jag frågar en gång till,
finns det inget annat sätt att kolla prostatan?
För om jag går hem och söker på Google och hittar ett annat sätt,
så kommer jag tillbaka och ger dig spö
framför all den här utrustningen."
Så jag böjde mig framåt igen.
"Kom igen, få det överstökat."
Han lyfte upp rocken: "Nu händer det."
Han lyfte den och trängde in. "För i helvete."
"Oroa dig inte, det går fort." "Det kan du ge dig på."
Skynda dig och hitta det du söker."
Han rörde fingret in och ut.
Jag sa: "Ta fingret ur arslet.
Om jag har cancer, låt den vara.
Jag tar upp det med Herren.
Du kan inte rotera fingret in och ut ur arslet på mig längre.
Ta omedelbart ut fingret ur arslet.
Sluta genast. Nej betyder nej."
Jag sträckte på mig, han försökte rätta till rocken.
Han tog förföriskt av sig handsken,
ett finger i taget.
Han såg på mig, gav mig servetter och sa: "Torka av dig.
Sätt på dig kalsongerna och följ med till det andra rummet.
"Karln har antastat mig.
Jag har blivit våldtagen."
Jag gick och köpte en Metoo-tröja.
Jag gick på möten. "Det hände mig med, tjejer.
Hör vad som hände hos doktorn. Jag har nåt att berätta."
Jag lämnade rummet, kladdig i arslet.
Ålade mig fram till hissen.
Jag kunde inte se en annan man i ögonen.
"Han trängde in i mig."
Jag sa till en gay snubbe: "Du är modig."
Du tål en penis. Jag klarar inte ett lillfinger.
Du är tuff.
Om du tål en penis varje kväll…
Allvarligt talat.
Vi svarta, vi röstade bort Trump,
men vi tog inte kål på honom.
Han lever kvar i politiken.
Vitingar tror på Jesus först, sen honom.
De tror på honom.
De ljuger. "Stoppa valfusket.
De stal röster.
Bluff. Röstfusk."
Jag vill inte att ni säger att svarta röster inte räknas.
Skälet till att de har problem, att republikanerna ändrar reglerna,
är på grund av att vi röstade.
Jag säger jämt åt mina vita vänner: "Om ni måste ljuga,
hitta åtminstone på nåt trovärdigt.
Ni vill att hela världen ska tro att vi röstade två gånger?
Visst, vi begår brott, men vi joxar inte med papper.
Men man kan inte prata med en Trump-supporter om Trump.
"Inte min Trump." De älskar Trump.
Folk frågar mig: "Vad letar du efter hos en kvinna?"
"Nån som är som en Trump-supporter.
Vad hon än hör om mig, vägrar hon att tro på."
"Han har en annan kvinna."
"Det är fejknyheter.
Lyssna inte på dem. De är nationens fiender."
Allvarligt talat.
Jag visste att Trump hade ont uppsåt när han kom hit
med sina anhängare den 6 januari.
Han sa åt dem: "Vi ses den 6 januari."
De följde honom hit som om han var Moses.
Jag har aldrig sett så många pickuper,
tandlösa vita kvinnor. De var överallt.
Sen steg han fram och talade.
Deras orädda ledare talade.
"Nu är de därinne och godkänner stölden.
Ni gör inget. De stjäl era röster.
Om ni låter det hända, kommer ni inte att ha ett land kvar.
Nu går vi till Kapitolium och stoppar dem.
Jag går med er och vi ses där."
Trump gick hem.
Han satt lugnt hemma.
Vita människor var som tokiga. De välte möbler,
de klådde upp poliser och klättrade på väggarna.
Jag såg på tv och jag önskade att jag var en polis på Kapitolium.
Om jag hade varit där…
"Vad gör du?" "Räddar demokratin.
De är överallt.
Om du inte ska skjuta, ge mig puffran.
Där är en jävel med sydstatsflaggan."
Klick…
Jag hade gått hårt fram.
Jag hade ringt min grabb. "Jag sa ju att du skulle bli vakt.
Jag skjuter Trump-supporters på arbetstid.
Jag jobbar övertid i dag."
"Vad heter du?" "Crispus Attucks."
Tro mig, om jag hade jobbat den dan skulle de ha vänt om.
"Stopp valfusket!
Han menar allvar. Gå hem, Billy Bob."
Trump har ingen moral, han bryr sig inte.
Jag förstod det när han sa till John McCain: "Du är ingen krigshjälte."
De frågade varför. "Han blev tillfångatagen.
Jag gillar soldater som inte blir fast.
John McCain hatade honom tills han dog.
Man ska inte ta groll med sig i graven.
John McCain sa: "Åt helvete med det." Jag ska säga en sak.
Vad man än tycker om Trump
så är det dags för självrannsakan, för man är en sjuk typ
när man blir bannlyst från en begravning.
John McCains sista ord var: "Säg åt den jäveln att inte komma."
"Får liemannen komma?"
"Om han kommer till kyrkan lämnar jag kistan."
Han dumpade honom som Facebook.
Säga vad man vill om McCain, men han var en krigshjälte.
Det vill jag lova. Han var krigsfånge. Han blev nedskjuten bakom fiendens linje,
stred mot FNL och misshandlades av dem.
Om ni vill veta vad John McCain gjorde, bara titta på första Rambofilmen.
De drog ut naglarna, stoppade upp bambu i arslet.
John McCain gick så här. Han kunde inte göra honnör. "Hur är det?"
De misshandlade honom.
Men han var en karlakarl.
Visste ni att John McCain torterades i fem år?
Han kunde ha åkt hem tidigt. Hans pappa var amiral
och de skulle göra ett fångbyte och låta honom komma hem.
De gick ner till tortyrkammaren och sa till McCain:
"Vi har goda nyheter. Du får åka hem till familjen."
De släppte honom. "Åk hem, John."
Han sa: "Jag åker inte." "Vad menar du?"
"Jag åker inte om ni inte släpper alla de andra fångarna."
"Så fan heller", sa de och fortsatte spöa honom.
Jag var i det militära och de sa: "Så ska ni göra om ni blir fångade."
Jag sa: "Ni kan låta mig gå nu.
Jag gör aldrig det John gjorde.
Om de vill släppa mig
kommer jag att se på de andra och säga: "Vi ses. Gud har hört min bön.
Ge mig ett brev till era familjer.
Men jag tänker sätta mig i helikoptern.
Nån måste berätta vad Pacquiaosarna har gjort,
och Gud har valt mig.
Tror ni inte?"
Det är inget skämt. Jag riskerar inte min hälsa.
Livet är det dyrbaraste man har, för livet är kort.
Vi förlorar bra människor.
Ja. Vi har förlorat Cicely Tyson, 96 år.
Svarta människor sa "för tidigt".
"Vem visste?" Jag sa: "Jag visste."
När hon närmade sig 88 år, sa jag åt henne att ordna sina papper.
"Vem visste?" Jag visste!
När hon fyllde 89 sa jag: "Herren söker dig."
"Vem visste?" Jag visste.
När hon fyllde 92 sa jag:
Snart, åh mycket snart Får du se din kung
När hon fyllde 94 sa jag: "Gå inte i kyrkan.
När Gud ser dig där, kommer han att säga: 'Eftersom du är här,
så kan du stanna kvar.'"
Jag ser att ni vill skratta.
Man vill skratta och hylla ett 96-årigt liv.
Då kan man skratta och skämta.
Det är inte roligt när nån dör vid 26 års ålder. Det är vårt problem.
Jag hedrar de som gått bort.
Jag blev förkrossad när vi miste Aretha Franklin,
drottningen av soul.
Jag ville hedra henne och se begravningen, men den var så lång.
Jag hojtade åt tv:n: "Låt henne gå.
Hon ska vara hos Herren."
Begravningen var så lång att de stängde av tv:n.
"Begravningen har gått över två betalningsperioder."
"Varför har du inte betalat din räkning?"
"Jag är ju på begravning!
Låt henne gå."
Jag har aldrig sett hela Bibeln predikas.
Pastorn missade inget. Jag visste att det skulle ta lång tid
för han började med: "I begynnelsen."
Jag sa: "I begynnelsen?
Vad har Adam och Eva med begravningen att göra?
Låt henne gå. Hon ska vara hos Herren."
CNN var där. De tog ner sin utrustning.
"Kom igen, Nu ger vi oss av. Vi har varit här i tre veckor.
Don Lemon ska vara på tv nu."
Jag hojtade åt tv:n: "Låt henne gå."
Jag visste att det gått för lång tid när Aretha bytte klänning.
"Jag ska ha på mig nåt annat den andra halvan av begravningen."
Jag sa: "Den andra halvan? Vem har en begravning med halvtid?
Låt henne gå. Hon ska vara hos Herren."
Begravningen varade så länge. De höll den i Detroit så länge
att när hon äntligen nådde himlens pärleport
kom en ängel fram och sa: "Gud har gått.
Du skulle ha varit här för tre veckor sen.
Han tog dig den tredje och det är den 21.
Du är drottningen, men han är kung.
Du kan inte låta Herren vänta, Aretha.
Det är inte att visa respekt.
Du måste gå till helvetet."
Tänk om man kom till himlen,
men man kom dit försent.
Man ser på tavlan: "Mitt namn står där. Jag klarade mig."
Man ser några kompisar. "Jaså, ni kom inte in.
Ni får det nog hett om öronen dit ni ska.
Ni skulle gått i söndagsskola.
Man tar god tid på sig. "Jag kom in."
Man kommer till porten och de låser den.
"Vänta. Jag är här.
Jag flyttar inte på foten. Jag ska komma in.
Ni kan inte låsa mig ute. Vad är det för jävla påhitt?
Ni sa inget om nån tid. Det är inte klokt."
Man kikar in. "Åh, det ser fint ut.
Det som stod i Bibeln om himlen var sant. Nä, du. Jag ska komma in."
"Kom igen. Vilket jävla påhitt.
Jag står på Jesus lista.
Vad fint det är där inne. Är mamma där?
Kom hon till himlen? Jaså? Kan du säga åt henne att jag är här?
Och att nån ängel inte vill släppa in mig. Vilket jävla påhitt."
Om ens mamma kom och såg att man var sen,
skulle hon skälla ut en.
"Vad fan är det med dig? Du får mig att svära också.
Du var sen. Gå dit bort."
"Förlåt mig. Jag var i tid, det var ängelns fel. Han hatar mig."
"Stå där medan jag letar reda på Jesus och ser om jag kan få in dig.
Ställ dig där med hedningarna."
"Förlåt mig."
Så ställer man sig åt sidan med alla andra som inte kom in.
"Jag tror att jag kommer in.
Min mamma har känt Jesus i hela livet.
Hon får ta med en gäst.
Kom din mamma inte in? Gjorde hon inte? Inte alls?
Det var tråkigt att höra.
De släpper snart in mig.
Kan jag hälsa nån att du är här?
Känner du ingen som kom in?
Av alla som du känner, kom ingen in?
Ingen alls? Det var illa.
Här kommer Jesus med min mamma. Vi ses, Joel Osteen."
"Det här är min Bibel."
Min son fyllde just 18 år.
Den bästa dagen i mitt liv. Jag har tre barn, han är den yngsta.
Arton år gammal. När man är 50-plussare
och man ser sitt barn fylla 18, det är en nystart i livet.
Jag säger jämt till mina barn:
"När du fyller 18 år, förändras vårt förhållande."
"Hur då, pappa?" "Jo, det ska jag förklara.
Jag försörjer dig inte längre, jag är din rådgivare.
Om du får problem säger jag: 'Så här skulle jag göra om jag var du.'
Men du fick en bra uppfostran, du fattar rätt beslut.
Stäng nu dörren och låt mig och din framtida styvmor släppa loss."
Nej, när barnen blir vuxna kan man ta tag i sånt
som man uppoffrade för sina barn.
Jag säger jämt att barn är det dyraste
som man nånsin har haft i sitt liv.
I värsta fall krossar de ens drömmar.
Som minst försenar de dem.
Man åsidosätter det man vill göra medan de växer upp.
Och när de fyller 18, kan man göra det där man ville,
i livets sista halvlek.
En del av er gör inte det. Ni behandlar er 18-åring som en unge.
Och jag klandrar er inte, för ni låter ungarna manipulera er.
De får er att känna skuld.
De har sett era värsta stunder, och nu kastar de det i ansiktet på er.
Och de vet att ni ville göra saker för dem som ni inte kunde,
ni känner skuld och de utnyttjar det.
Och det säger jag från djupet av mitt hjärta:
Fan ta ungarna.
Låt dem inte jävlas med er.
Jag ska säga att om ni gjorde ert bästa
för att försörja era barn, så är ni bra föräldrar.
Låt inte småskitarna få er att må dåligt.
Jag säger till er på allvar.
Om ett av mina barn sa att jag inte var en bra pappa,
då skulle jag fråga ungen:
"Om jag inte är en bra pappa, vem jämför du mig med?
Vem är den gåtfulla svarta mannen som skulle offra det som jag gjort?
Ta dig till dina klubbar, till basket
och sitta där i tre timmar fast du inte ens fick spela.
Vi satt där på bänken.
Det kunde lika gärna varit på FaceTime,
när du satt där som nån tränarassistent.
Och om vi ska jämföra så är inte du en bra unge.
Jag förlorade nästan jobbet för din skull."
Skit i dem.
Allvarligt talat.
Jag tillbringade tid med min son och insåg att våra barn inte är som vi.
Min son har ingen stil. Ingen alls, nada.
Häromdan sa jag: "Nu kör vi, tjommen."
"Vem är Tjomme, pappa?"
"Sätt dig i bilen."
"Jag undrar bara vem Tjomme är. Är han en kompis till dig?"
"Nej, du är tjommen."
"Jag heter Nathaniel."
"Gapa stort, låt mig topsa dig."
Man inte kan uppfostra barnen som man själv växte upp.
Det går inte. Vår uppväxt har inget med dem att göra.
Vi är från innerstans gator, våra barn är från villaförorten.
Det som vi växte upp med funkar inte på de små veklingarna.
Om man skulle ge sin unge ett av de kok stryk som man själv fick,
skulle veklingen bli ärrad för livet.
Det går inte Jag straffade min son
och skickade upp honom på rummet. Han skrev självmordsbrev.
"Jag vet inte hur länge jag står ut. Väggarna sluter sig om mig."
"Han får aldrig hamna på kåken."
Han klarar inte sitt eget rum med en Xbox.
Allvarligt talat.
Min son fick hjärnskakning av att falla på gräs.
Han låg på sjukhus i tre veckor.
"Vad hände?" "Han snubblade i trädgården."
De är inte skapta som vi.
Om du köper en cykel åt dem måste de ha hjälm och knäskydd.
"Spelar du fotboll eller cyklar?"
De är inte skapta som vi.
Vi gick till lekplatsen och vi snodde gungorna runt stolpen.
Om en av våra ungar försökte sno en gunga runt stolpen,
skulle ungen få kedjan om halsen.
"Kom ner därifrån."
"Men du sa…" "Kom genast ner…"
De är inte skapta som vi.
Vi kan inte lämna dem i en varm bil.
Det gjorde våra mammor.
Vi var smarta nog att gå ut och hålla utkik efter henne.
"Nu kommer hon. In i bilen.
Ja, jag satt där borta.
Du har rätt. Jag här, du där."
Vad fan!
Det tar inte tre timmar att köpa tonfisk.
Våra barn stannar i bilen och dör.
"Gå ut ur bilen!"
"Du sa: 'gå inte ur bilen.'" "Det är stekhett här inne."
Dö i bilen, dumma småskitar.
Dumma ungar.
Man får inte slå sina barn.
Men jag har hittat ungarnas akilleshäl.
Jag vet precis hur man kan näpsa dem om de inte gör som de ska.
Jag hittade deras svaghet.
Nej, inte mobilen. Nej.
Du behöver bara stänga av wifin.
Det är som crack för dem.
Seriöst.
Min son är på sitt rum. Jag ropar på honom.
Han låtsas inte höra. Jag ropar inte ens på honom.
Om han inte gör det han ska, kopplar jag bara ur wifin.
Sen kommer de. "Vi har ingen signal."
"Signalen, pappa, signalen! Jag spelade Fortnite halloween.
Jag har ingen signal, pappa."
Han går upp i limningen. Kolla.
"Jag får ingen signal, pappa.
Och det är halloween och allt."
"Har du en signal, pappa?" "Ja, det har jag."
"Jag har ingen signal."
"Gå ut med soporna.
Om du går ut med soporna spår jag 5G i din framtid."
Jag heter Earthquake. Jag önskar er allt gott.
Så här gör vi.
Sydöstra Washington!
"Vad gör du?" "Räddar demokratin."
Undertexter: Ingrid Berglund