28. juli 1993.
Første gang jeg opptrådte i Atlanta i Georgia.
Jeg ble hentet på flyplassen av en svart komiker i en Lexus.
En sjelden bil å se en svart kar i, særlig en som lever av å fortelle vitser.
Vi dro til en klubb der han var deleier.
Det var en unik opplevelse i karrieren min.
Denne karen var et beist.
På scenen og utenom.
Utenom scenen rullet denne jævelen jointer som en mester.
På scenen…
…var han en naturkraft.
Han oppkalte seg faktisk etter en naturkatastrofe.
Det er min glede å presentere for dere i kveld,
den første Netflix-spesialen
jeg har produsert,
som jeg ikke er i.
Ta vel imot Earthquake i Legendary.
EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Hva skjer, Washington, DC?
Pokkers rett.
Det er godt å være hjemme.
Godt å være hjemme i Sørøst-DC.
Ballou High School.
Nå snakker vi. Det ekte DC.
De spurte meg: "Vi skal lage en spesial, hvor vil du ha den?"
Jeg kunne hatt den hvor som helst.
Jeg sa: "Jeg vil reise hjem."
Jeg vil reise hjem og se hvordan det går.
Jeg har det pokkers bra. Jeg håper dere har det bra.
Jeg har det bra fordi jeg fikk vaksinen.
Det skal jeg si. Jeg fikk den da den ble lansert.
Køen var så lang. Det så ut som de skulle ansette.
Jeg sto i den køen.
Jeg håpte de ikke gikk tomme.
Det så ut som det.
En gammel dame på 89 sto foran meg.
Jeg skjøv henne til sides.
"Hei, besta, du har fullført livet.
Du har andre problemer enn koronaviruset.
Du sitter i rullestol med krykker.
Du er egoistisk nå.
Du skal være hjemme et sted og henge med Herren.
Du er veldig egoistisk."
Du kan ikke si til svarte at du fikk vaksinen.
Da ser de på deg som en forræder.
"Fikk du den dritten i kroppen? Bevares.
Pokker. Si det ikke er sant.
Si det ikke er sant.
Hvordan kunne du gjøre det?"
"På samme måte som du stapper kokain i nesen.
Du har ikke noe imot de fire grammene, jævel.
Men det er feil av meg å stole på Fauci.
Du får dine greier fra en kis på klubbdoen."
Du ser dem røyke en joint med åtte personer.
De sender den rundt.
"Du løper den risikoen.
Men det er feil for meg å stole på Fauci."
Jeg har en fetter som bor i Michigan.
Han ringte meg: "Jeg hørte nyheten."
"Hva?" Han svarte: "Jeg hørte du fikk den giften.
Hvordan kunne du?" Jeg sa: "Du bor i Flint, din gjøk.
Du kom nettopp ut av dusjen.
Du syns det er helt greit med det suspekte vannet på kroppen."
De burde skamme seg.
Er du fra DC har du tatt større risiko enn å få vaksinen.
Vet dere hvor mange damer med feber jeg lå med?
Jeg tenkte: "Du er virkelig syk.
Jeg trodde ikke du ville gi meg noe.
Jeg skaffer deg noe lindrende i morgen.
Prosit. Prosit."
Jeg ønsker bare at de er konsekvente.
De er… Nei, bruk samme energi
på alle de andre symptomene i kroppen.
Koronavirus er ikke det eneste som hjemsøker oss.
Dere må håndtere det. Disse hyklerne vi har her…
Det er folk her ute som går med munnbind daglig i 18 måneder.
Men har ikke besøkt tannlegen på 18 år.
De tygger bare på venstre side av munnen.
De vet de ikke kan tulle med høyretanna.
De pusser tenna om morgenen; vasken ser ut som et åsted.
De prøver å skjule bevisene som om det var en drapsetterforskning.
Barna kommer inn
og spør: "Pappa, få litt av det sterke snopet du spiser."
"Jeg spiser ikke sterkt snop." "Du spiser sterkt snop."
Hykler.
Dere vet det. Vær konsekvente.
De er flotte på utsiden.
Jordans på føttene, diamanter i ørene. Feilfrie på utsiden.
Innvendig er blodtrykket høyere enn ei sjiraffitte.
Diabetes type 2, 3, 4, 5.
De står fortsatt i kø for å kjøpe frityrstekt kylling.
De spiser fire sånne jævler. "Hvorfor er jeg svimmel?
Jeg tok antihistaminer."
"Antihistaminer hjelper ikke mot hjerneslag, dust."
Det handler ikke bare om allergiene dine, din gjøk."
Venstrearmen blir nummen. "Hva er galt?"
"Det blir visst regn på lørdag."
"Hva pokker mener du med at det blir regn på lørdag?
Armen din er ikke meteorolog, din gjøk. Gå til legen."
Dere vet hvem de er.
De har kasko, men ikke helseforsikring.
Han kommer på klubben: "Se på kjerra mi.
Full kasko, ingen egenandel."
"Hva med levra di?" "Den overlater jeg til Jesus.
Han kjenner hjertet mitt."
Helse er rikdom.
Lærte du ikke det under pandemien…
Veska betyr ikke noe om du ikke har helsa.
Du må ha status på helsa.
Den eneste måten du får status på helsa er en medisinsk undersøkelse.
Presidenten deres, Barack Obama,
risikerte hele sin politiske kapital for Obamacare.
Jeg fikk Obamacare.
Ikke kjangs at de bygger masse sykehus og legevakter her,
men er det noe feil med brystet, går jeg hjem, sover og drikker ingefærøl.
Noen må se til meg.
Jeg må bare skylde deg.
Da Obamacare ble lansert, hoppet jeg på det, fylte ut skjema.
Jeg ventet ikke på polisenummeret.
Da det sto "godkjent", løp jeg rett til legen.
"Hva er du her for?" "En full medisinsk undersøkelse."
"Hvilket forsikringsselskap?" Jeg skrev: "Obamacare."
For han bryr seg.
"Nå som jeg har forsikring, vil jeg ha hver test i sykehuset, fra A til Å.
Ikke utelat noen.
Jeg vil ha EKG, EGG, livmorundersøkelse. Jeg vil ha alt, din jævel.
Jeg vil ha en ultralyd, mammogram, pappagram, bein-gram.
En åttendedel. Det er et halvt gram.
Jeg vil ha alle grammene."
Men helse er rikdom.
Du vet ikke status på helsa di hvis du ikke får en undersøkelse.
Hvert år et det bursdagsgaven min til meg.
Vi dør fortsatt av sykdommer som de har en kur for.
Det skumleste er at visse personer vet noe er galt med kroppen uten å sjekke.
Jeg personlig ville hatet at noe var galt med kroppen,
og at jeg aldri gjorde noe med det, men bare lot det holde på.
Når de så tas til sykehuset, sier legen:
"Hadde du kommet for tre uker siden, hadde du bare hatt i øret."
"Hvor er det nå?" "I foten din." "Hvor lenge har jeg?" "Til i morgen."
Det skumleste i verden. Jeg undersøkes hvert år. I år også.
Jeg spurte legen: "Hvordan har jeg det?" "Jeg fikk resultatene dine.
Alt ser bra ut, det er bare ett mindre avvik."
"Hva er det?" "PSA-en din er høy."
Jeg spurte: "Hva er det?" "En indikator for prostata.
Siden du er svart, og prostatakreft er vanlig blant dere.
Nå må du gå ut og snakke med resepsjonisten,
få en ny time og komme tilbake.
Jeg skal undersøke prostata i løpet av undersøkelsen.
Jeg har et etterslep på halvannen måned. Jeg kan treffe deg da."
Jeg sa: "Nei, du. Vi gjør dette i dag.
Jeg har Obamacare. Skriv det på regningen.
Vi må fakturere alt før det blir republikaner-care."
Han spør: "Vil du gjøre det i dag?" "Ja, i dag."
Jeg begynner å rulle opp ermene.
Han lo akkurat sånn.
Han sa: "Nei, vi undersøker ikke prostata sånn."
"Hvordan gjør du det?" "En endetarmsundersøkelse."
"Jeg tror ikke det dekkes av Obamacare."
Jeg sa: "Barack ville ikke gjort det mot meg."
"Bare gå til neste rom, det er en kittel bak døra.
Kle av deg og ta på kittelen. Så tar vi undersøkelsen."
Jeg sier det til dere nå, folk i DC:
Jeg har vært rik hele livet.
Jeg mener ikke penger.
Jeg mener rikt velsignet av Herren.
Jeg har vært på jorda i 58 år.
Jeg har aldri hatt én natt på sykehus.
Jeg har aldri blitt operert.
Jeg har aldri brukket et bein,
utover dette håndleddet fra en elendig sykkel faren min ga meg.
Jeg vet ikke noe om et sykehus.
Da han ba meg ta på meg kittelen, gjorde jeg det.
Jeg tok på den jævelen.
Den var for liten og lukket seg ikke.
Jeg stakk hodet ut av døren:
"Jeg trenger en større kittel, den dekker ikke magen."
Han sa: "Du har den på bakvendt. Snu den rundt."
Jeg sa: "Det var som pokker.
Jeg vet jeg har den på rett vei."
Om jeg har valget om å la pikken eller rumpa henge ut,
forstår pikken det.
Rumpa dekkes alltid.
Hele kroppen min kan den regelen.
Pokker ta foten om jeg bare har én sokk.
Den jævelen skal ned rumpesprekken.
Skal vi ta en endetarmsundersøkelse, skal jeg ha på kittelen rett.
Du må løfte denne jævelen så jeg vet at nå skal det skje.
Jeg lar den ikke være åpen så du kan komme inn når du vil.
Jeg vet ikke hva slags…
Jeg vet ikke hva slags pasienter du har
med hodet ned og rumpa i været, men jeg er ikke en sånn pasient.
Jeg trenger en tjuvstart eller advarsel.
Ti, ni, åtte… Dæven!
Rumpa mi er litt kald.
Det er nok nå han gjør det.
Jeg visste jeg hadde kittelen på rett.
Jeg gikk ut derfra med pikken i hånda og sa: "Jeg er klar."
Han sa: "Du har kittelen på feil vei. Snu den."
Jeg sa: "Ikke pokker." Han sa: "Pokker. Bøy deg og se dit."
"Jeg liker ikke hvordan du sa det.
Du må ta den bassen ut av stemmen.
Du er litt for sint til å styre med rumpa mi nå.
Jeg tror vi bør utsette denne avtalen.
Hvis du skal krangle sånn med meg, må jeg ta på underbuksene.
Jeg vil ikke krangle med noen uten underbukse på.
Du har på underbukse, hvorfor kan ikke jeg ta på mine?"
Jeg gjorde meg klar og bøyde meg. "Kom an. La oss bli ferdige."
Fyren sier: "Hold deg rolig." Jeg sa: "Dæven.
Du bør treffe den jævelen mens han rører seg. Jeg sa jeg er redd.
Beinet mitt skjelver fordi jeg er redd." Jeg så meg over skulderen.
Jævelen tar gel på tre fingre.
Jeg skvatt opp. Han spurte: "Hva er galt?"
"Få se hvilken finger du skal bruke.
Du får ikke bruke fingeren med den knoken.
Stappe den kjempeknoken i rumpa mi, den fotballknoken du har.
Jeg burde jule deg for å prøve å få den jævelen i meg.
Lillefingeren bør være nok for det du leter etter.
Jeg burde jule deg. Jeg ber deg én gang til.
Er dette den eneste måten du kan sjekke prostata på?
For hvis jeg går hjem og googler og ser at det er en annen test,
kommer jeg tilbake og klabber til deg for pokker,
foran alt dette utstyret."
Så jeg bøyde meg igjen.
"Kom an, la oss få det overstått."
Han løftet på kittelen, og jeg sa: "Dæven, nå skjer det."
Han løftet den og stimulerte meg. Jeg bare: "Å, dæven."
Han sa: "Ikke vær redd, det går fort." Jeg sa: "Fort deg.
Skynd deg og finn det du leter etter."
Han beveget fingeren inn og ut av rumpa mi.
Jeg sa: "Pokker. Bare få fingeren ut.
Får jeg prostatakreft, la den være der.
Jeg får bare ta det opp med Herren.
Men du skal ikke rotere fingeren inn og ut av rumpa mi sånn.
Få den fingeren ut av rumpa mi med en gang.
Stopp med en gang. 'Nei' betyr 'nei'."
Jeg reiste meg. Fyren prøvde å rette på kittelen min.
Han prøvde å ta av seg hansken forførende,
én finger om gangen.
Han ser meg rett i ansiktet, gir meg papirservietter,
og sier: "Tørk deg.
Trekk på deg underbuksen. Bli med meg inn i på siderommet."
Jeg sa: "Fyren har antastet meg.
Jeg har blitt voldtatt."
Jeg skaffet meg en "Me Too"-t-skjorte.
Jeg gikk på møtet og tenkte: "Meg også, dere.
Snart får dere høre hva som skjedde hos legen.
Jeg har en historie."
Jeg forlot legens kontor med glatt rumpe.
Jeg skled hele veien bort til heisen.
Jeg klarte ikke å se på andre menn.
Jeg tenkte: "Han ødela meg der inne!"
Jeg så en homo. Jeg sa: "Du er en kriger.
Du kan ta en pikk, jeg greide ikke en lillefinger.
Du tok den. Du er tøff.
Hvis du tar en pikk hver kveld…"
Dette er ikke vitser.
Vi svarte, vi stemte Trump ut,
men vi drepte ikke jævelen.
Han er fortsatt i live, politisk.
Hvite folk tror ennå han er rett under Jesus.
De tror på ham.
De bare lyver til gode hvite mennesker.
"Stopp tyveriet.
De stjal nettopp stemmen din.
Svindel, valgfusk."
Svarte folk, jeg vil ikke høre dere si at stemmene deres ikke teller.
De har alle disse problemene, og republikanerne endrer valgreglene,
fordi vi møtte opp.
Jeg sier til hvite venner: "Skal dere lyve til svarte folk,
må dere gjøre det troverdig.
Vil dere få verden til å tro
at svarte dro dit og stemte to ganger?"
Vi bryter mange lover, men tuller ikke med de papirene.
Du kan ikke be en Trump-tilhenger si noe negativt om Trump.
"Ikke min Trump." De elsker jævla Trump.
Folk spør meg: "Hva slags kvinne leter du etter?"
Jeg sier: "Jeg leter etter en som er som en Trump-tilhenger.
Samme hva hun hører om meg, tror ikke kjerringa noe av det."
"Jeg hørte han har en på si."
"Det er falske nyheter, kjære.
Ikke hør på de horene. De er fiender av staten."
Dette er ikke vister.
Jeg visste Trump var sjefen over alle sjefer da han kom
og sendte de jævelene hit 6. januar.
Han sa til dem: "Møt meg her 6. januar."
De kom dit som om han var Moses.
Jeg har aldri sett så mange bobiler, pickuper
og tannløse hvite kvinner.
De var overalt.
Så kom han og snakket.
Han holdt talen, den gamle, fryktløse lederen deres.
"Nå er de der inne og prøver å bekrefte tjuveriet.
Dere gjør ikke noe. De stjeler stemmene deres.
Hvis dere lar det skje der inne, har dere ikke et land lenger.
Det vi gjør, er at vi går til parlamentet og stopper dem.
Jeg blir med dere og treffer dere der."
Trump dro hjem.
Idioten var hjemme og koste seg.
Hvite folk gikk bananas. De slo ting over ende,
julte opp politiet, klatret opp vegger og greier.
Jeg så det på TV, og alt jeg tenkte var:
"Jeg skulle ønske jeg jobbet i parlamentspolitiet den dagen."
Hvis jeg var der, hadde jeg…
"Hva gjør du?" "Redder demokratiet…
Disse jævlene er overalt.
Gi meg pistolen hvis du ikke bruker den.
Der er han jævelen med konføderasjonsflagget."
Klikk, klikk, klikk.
Jeg hadde revet dem fra hverandre.
Jeg hadde ringt gutten min: "Du skulle vært vekter her.
Jeg skyter Trump-tilhengere på jobben.
Ikke stemple meg ut, jeg jobber overtid i dag."
"Hva heter du, gutt?" "Crispus Attucks".
Tro meg, hvis jeg jobbet der, hadde de fått dem av trappene.
"Stopp tyveriet!
Denne svartingen mener det. Tilbake, Billy Bob."
Trump hadde ikke tæl. Han brydde seg ikke.
Jeg visste han ikke hadde tæl da han sa at John McCain ikke var en krigshelt.
De spurte: "Hvorfor?" "Han ble tatt til fange.
Jeg liker soldater som ikke ble fanget."
John McCain hatet jævelen til dagen han døde.
De sier du ikke skal ta nag i graven.
John McCain sa: "Ikke kjangs." Jeg skal si dere noe.
Om du er for Trump, imot Trump, eller er Trump,
må du se deg i speilet.
Du vet du er en drittsekk når noen ikke vil ha deg i begravelsen sin.
De sa John McCains siste ord var: "Si at jævelen ikke får komme."
De spurte: "Og han med ljåen?"
"Kommer han til kirken, går jeg ut av kisten."
De sa: "Dæven, han blokkerte ham som Facebook."
Si hva dere vil om John McCain; den karen var en krigshelt.
Den jævelen var en krigsfange, dere.
Han ble skutt da han sloss mot Viet Cong, og de ødela John.
Vil dere vite hva John McCain opplevde, kan dere se den første Rambo-filmen.
De trakk ut neglene hans, stappet bambus i rumpa hans.
Når du så John McCain, gikk fyren sånn.
Han greide ikke hilse. "God dag."
De ødela John.
Men dette viste han var mann.
Visste dere at John McCain ble torturert i fem år etter hverandre?
Han kunne sluppet ut tidlig, siden faren var admiral.
De skulle utveksle fanger, la ham dra hjem tidlig på grunn av faren.
De gikk til torturkammeret til John McCain og sa:
"Gode nyheter. Du får dra hjem og være med familien."
De slapp ham fri: "Du skal hjem."
John McCain sa: "Jeg drar ikke." "Hva mener du?"
"Jeg drar ikke om dere ikke frigir alle de andre soldatene med meg."
De sa: "Ikke kjangs." Så fortsatte de torturen.
Jeg var i hæren. De viste opptaket.
"En slik krigsfange bør du være hvis du blir fanget."
Jeg sa: "Dere kan bare la meg dra,
for jeg gjør aldri det John gjorde.
Hvis de slipper meg fri, ser jeg på de andre soldatene og sier: 'Vi ses.
Herren har hørt bønnene mine.
Gi meg et brev, jeg gir det til familien din.
Men den svarte rumpa mi skal på det helikopteret.
Noen må fortelle hva disse Pacquiao-ene har gjort oss.
Og Herren valgte meg.
Hadde han ikke det?'"
Dette er ikke en vits. Jeg leker ikke med helsa.
Livet er det mest verdifulle du har, for livet er kort.
Vi mister bra folk.
Ja, vi mistet Cicely Tyson, 96 år gammel.
Svarte sier "for tidlig".
"Hvem visste?" Jeg sa: "Jeg visste."
Da hun fylte 88, sa jeg: "Du bør få papirene i orden."
"Hvem visste?" Jeg visste!
Da hun fylte 89, sa jeg: "Herren ser etter deg."
"Hvem visste?" Jeg visste.
Da hun fylte 92, sa jeg:
Snart og veldig snart Skal du treffe Kongen
Da hun fylte 94, sa jeg: "Ikke gå i kirken.
Gud vil si… Når han ser deg der, vil han si: 'Siden du er her,
kan du bli her.'"
Noen av dere vil le. Pokker ta dere.
Dere vil le og feire når de fyller 96.
Da er det på tide å le og fleipe.
Det er ikke morsomt å dø når du er 26, og det er problemet vårt.
Jeg kondolerer hele tiden.
Det som knuste hjertet mitt, var da vi mistet Aretha Franklin,
soulens dronning.
Jeg prøvde å hedre henne og se begravelsen, men den var så lang.
Jeg ropte mot TV-en: "La henne gå.
Hun skal være med Herren."
Begravelsen var så lang at kabel-TV sa meg opp som kunde.
Jeg sa: "Begravelsen varte to betalingssykluser."
De ringte meg: "Har du betalt regningen?" "Jeg er ennå i begravelsen.
La henne gå."
Jeg har aldri sett presten preke over hele Bibelen.
Han hoppet ikke over ett vers. Jeg visste det ville ta lang tid,
for han kom ut og snakket om: "I begynnelsen…"
Jeg sa: "I begynnelsen?
Hva gjør Adam og Eva i en begravelse?
La henne gå. Hun skal være med Herren."
CNN var der. De pakket sammen.
"Kom igjen. La oss dra herfra.
Vi har vært her i tre uker.
Don Lemon skal være på TV nå."
Jeg ropte mot TV-en: "La henne gå."
Jeg visste det varte lenge, da Aretha gikk for å skifte antrekk.
"Jeg skal ha på noe annet i andre halvdel av begravelsen."
Jeg sa: "Andre halvdel? Hvem har pause i begravelsen?
La henne gå. Hun skal være med Herren."
Den begravelsen var så lang. De var i Detroit så lenge
at da hun endelig kom til perleporten for å komme til himmelen,
kom en engel til døren og sa: "Gud har dratt.
Du skulle vært her for tre uker siden.
Han rørte deg den tredje. I dag er det den 21.
Du er dronninga, men han er Kongen.
Du kan ikke la Herren vente på deg, Artetha.
Det er respektløst.
Du må til helvete."
Det hadde vært ille om du kom til himmelen,
men somlet så mye at du kom for sent.
Du ser på tavlen: "Navnet mitt er der. Dæven, jeg klarte det."
Du ser på venner og tenker: "Du slipper ikke inn.
Jeg har hørt at det er varmt der du havner.
Jeg sa du skulle ta Bibel-kurs"
Du somler i vei. "Jeg kom inn."
Du kommer til porten og ser at de låser.
Du roper: "Vent, jeg er her.
Jeg flytter ikke foten. Jeg skal være der inne.
Dere kan ikke låse meg ute. Hva slags tull er dette?
Dere sa ikke noe om ankomsttid til porten. Dette er noe tull.
Du kikker inn. "Det ser fint ut der inne.
Himmelen er akkurat som i Bibelen. Ikke kjangs. Jeg skal inn."
Du sier: "Kom an, dere. Dette er tull.
Jesus har meg på lista."
Du sier: "Det er fint der inne. Slapp mamma inn?
Slapp hun inn i himmelen? Gjorde hun det?
Kan dere si at jeg står her?
Og fortell henne at den engelen der ikke slipper meg inn. For noe tull."
Hvis mamma kom og så at du kom for sent til porten,
hadde hun kjeftet på deg.
"Hva pokker er galt med deg? Jeg bruker slikt språk.
Du kom for sent. Gå bort dit. Du somlet."
"Unnskyld. Jeg kom i tide. Det var engelen. Han hater meg."
"Gå dit mens jeg finner Jesus og ser om du får slippe inn.
Stå der med de andre hedningene."
"Jeg beklager."
Du stiller deg i kø med alle de andre som ikke slapp inn,
"Jeg tror jeg slipper inn.
Mor har kjent Jesus hele livet.
Hun får ta med seg en venn.
Slapp ikke moren din inn? Ikke i det hele tatt?
Jeg er lei for å høre det.
Jeg slipper straks inn. Jeg gjør det.
Når jeg kommer inn, skal jeg si at du er her?
Kjenner du ingen som slapp inn?
Du kjente så mange, men ingen av dem slapp inn?
Ingen? Det var som pokker.
Her kommer Jesus med mamma. Vi snakkes, Joel Osteen."
"Dette er bibelen min."
Sønnen min fylte nettopp 18.
Beste dagen i livet mitt, for han er en i trioen min.
Jeg har tre barn, og han er den siste.
Atten år… Som en mann i 50-årene, når du ser barna dine fylle 18,
er det sjansen til å leve livet ditt.
Jeg sa alltid til barna mine: "Når dere blir 18, endres forholdet vårt."
"Hvordan da, pappa?" "La meg forklare.
Jeg er ikke lenger forsørger, men rådgiver.
Når du har et problem nå, sier jeg: 'Dette hadde jeg gjort i ditt sted.'
Men du ble bra oppdratt. Ta gode valg.
Lukk døra, så jeg og din blivende stemor kan sette i gang."
Når barna dine blir voksne, er det tiden til å gjøre
tingene du ville gjøre, men ofret for å oppdra dem.
Jeg sier hele tiden at barn er det dyreste du vil kjøpe i livet.
På det meste er de drømmedrepere.
På det minste er de drømmeutsettere.
For du må utsette det du ville gjøre for å støtte veksten deres.
Når de blir 18, er det din tur til å gjøre det du trenger,
for du er i siste fjerdedel av livet.
Men ikke alle.
Dere er fortsatt involvert i barnas liv, som om de var tenåringer.
Jeg klandrer dere ikke, for dere lar barna manipulere dere.
For barn kan gi deg skyldfølelse.
De har vært der og sett noen av de gangene
du var på ditt laveste, og det slenger de i fleisen på deg.
De vet også at det var ting du ville gjøre for dem, men ikke kunne.
Du skammer deg, og de bruker det mot deg.
Jeg forteller dere nå, fra bunnen av hjertet:
Pokker ta de barna.
Ikke la jævlene manipulere dere.
Jeg sier det nå: Hvis du alltid gjorde ditt beste
for å forsørge barna dine, er du en jævla god forelder.
Ikke la disse jævlene gi deg skyldfølelse.
Jeg sier det nå for pokker.
Jeg ønsker at ett av barna mine sier at jeg ikke var en god far.
Jeg hadde bare hatt et spørsmål:
"Hvis jeg ikke er en god far, hvem sammenlikner du meg med, dust?
Hvem er denne mytiske svarte mannen som hadde ofret alt jeg ofret for deg?
Tok deg til fritidsaktiviteter, dro på basketballkamper,
var der i tre timer, uten at du spilte.
Du og jeg satt på benken.
Du kunne FaceTime-et meg det tullet.
Du satt der som du var assistent-trener.
Siden vi sammenlikner, er ikke du et jævlig bra barn.
Jeg mistet nesten jobben for å oppdra deg."
Pokker ta disse barna.
Dette er ikke vitser.
Jeg brukte litt tid med sønnen min, og da forsto jeg
at barna ikke er skrudd sammen som oss.
Sønnen min har ikke sjarm. Null. Niks.
Jeg sa til ham: "La oss dra, schpa."
Gjøken spurte: "Hva er 'schpa'?"
"Kom deg i bilen."
"Jeg vil bare vite hva 'schpa' er. Er det en venn?"
"Nei, dust. Du er schpa."
"Jeg heter Nathaniel."
"Åpne munnen, få ta en spyttprøve."
Du kan ikke oppdra barn slik vi ble oppdratt.
Det gjelder ikke. Måten vi ble oppdratt, har ingen relevans for barna våre.
Du må forstå at vi er barn fra bykjernen som oppdrar forstadsbarn.
Alle tingene vi opplevde gjelder ikke for disse myke jævlene vi snakker om.
Bare legg hånd på barna dine, bare en liten klaps
som mor og far ga deg, gi det til barnet.
Da skader du disse myke jævlene for livet.
Jeg prøvde å straffe sønnen min.
Jeg sendte ham til rommet. Gjøken skrev et selvmordsbrev.
"Jeg vet ikke hvor lenge jeg takler dette.
Veggene lukker seg."
"Han kan aldri havne i fengsel."
Han kan ikke engang sitte på rommet med en Xbox.
Dette er ikke vitser.
Sønnen min fikk hjernerystelse av å falle på gresset.
Han lå på sykehuset i tre uker.
"Hva skjedde med ham?" "Han snublet i hagen."
De er ikke bygget som oss.
Skaffer du dem sykkel, må du kjøpe hjelm, skulderputer, knebeskyttere.
"Spiller du fotball eller sykler du, din jævel?"
De er ikke bygget som oss.
Vi pleide å gå i parken, hoppe på huskene og klatre opp stengene.
La disse barna gå til huskene og prøve å klatre opp.
De setter seg fast i kjettingen.
Du sier: "Kom deg ned derfra."
"Hvorfor? Du så vi måtte klatre…" "Få rumpa di…"
De er ikke bygget som oss.
Ikke la dem sitte i bilen når det er varmt.
Mor lot oss sitte i bilen i varmen.
Vi var smarte nok til å gå ut
og se på døren for når hun kom ut.
"Her kommer hun. Inn i bilen igjen.
Sånn ja. Jeg satt her.
Det stemmer. Jeg var her."
Pokker ta henne!
Det tar ikke tre timer å kjøpe tunfisk.
Barna våre bare sitter i bilen og dør.
"Få rumpa di ut av bilen!"
Du sa: "Ikke gå ut." "Det er 200 grader, din dust."
De dør i bilen, dumme jævler.
Pokker ta disse barna.
Men du får ikke legge hånd på barna.
Om barna ikke gjør som de skal, har jeg funnet akilleshælen.
Jeg vet akkurat hvordan du tar dem, hvis de ikke gjør som de skal.
Jeg fant svakheten deres.
Nei, det er ikke mobilen.
Du må bare skru av den jævla wifien.
Den er som dop for dem.
Jeg lyver ikke.
Sønnen min er ovenpå, og jeg roper: "Kom ned."
Han later som om han ikke hører. Jeg sier ikke mer.
Gjør han ikke som han skal, trekker jeg bare ut wifi-støpselet.
Da kommer de: "Vi har ikke signal."
"Signalet, pappa! Jeg spilte Fortnite Halloween.
Jeg har ikke signal, pappa."
Jeg sa: "Gjøken bryter sammen. Se på ham."
"Jeg har ikke signal, pappa. Det er halloween i den og greier."
Han ser på meg: "Har du signal?" Jeg sier: "Jeg har signal."
"Jeg har ikke signal."
"Ta ut søpla, din dust. Tar du ut søpla, ser jeg 5G i fremtiden din."
Jeg er Earthquake. Jeg elsker dere dagen lang.
Sånn gjør vi det.
Sørøst, sør, sørøst…
"Hva gjør du?" "Redder demokratiet."
Tekst: Viljar Soiland