Downloaded from YTS.MX
‎UN PROGRAM DE COMEDIE NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Am avut un golden retriever.
‎Doar mă știți, nu mă uit la rasă, ‎dar cred că știm toți că e un câine alb.
‎Din nou, mai bine nu râdeți.
‎Sexul prin mesaje e o pacoste ‎când ești adult dislexic.
‎Am avut o iubită, feministă ferventă.
‎FILMAT ÎN DECEMBRIE 2021 ‎LA COMEDY CELLAR, NEW YORK
‎Ne scriam mesaje porcoase. ‎Voiam s-o excit, dar să știe că-s aliat.
‎M-a întrebat: „Cum vrei să mă arzi?” ‎Îi zic: „De parcă meriți salariu egal.”
‎PUBLICUL NU ȘTIA CINE URMEAZĂ
‎Vă mulțumesc mult!
‎Aplauze pentru Phil Hanley!
‎Așa!
‎Știu că v-am zis că Phil e ultimul,
‎dar de-asta spun mereu ‎că, dacă vii la Comedy Cellar,
‎faci o alegere bună, ‎fiindcă nu știi cine urcă pe scenă.
‎Doamnelor și domnilor, ‎aplauze pentru Aziz Ansari!
‎Mulțumesc!
‎Mersi!
‎N-are cum!
‎Ce tare! Mersi!
‎Super!
‎Îmi place să apar așa.
‎Voi habar n-aveați că vin ‎și nici nu știți ce-o să fac acum.
‎Pot s-o dau de gard zece minute ‎și apoi să mă duc acasă
‎și tot nu m-aș simți prost.
‎- Tot ați ieșit bine, nu? ‎- Da!
‎Îmi place să dau spectacole ‎în săli elegante,
‎dar uneori trebuie să te întorci ‎să concurezi cu aripioarele de pui.
‎Mă bucur că m-am întors la New York.
‎Nu mai stau aici, m-am mutat la Londra.
‎Da. Îmi place acolo, ‎dar mă bucur că m-am întors la New York.
‎Lumea mă iubește aici. Uneori prea mult!
‎Am fost la un restaurant și era coadă. ‎Se verificau certificatele verzi.
‎Când m-a văzut, ăla de-acolo cică: ‎„Aziz, n-ai treabă cu de-astea! Intră!”
‎I-am zis: „Nici pomeneală!
‎Verifică-mi certificatul!
‎N-am venit să iau cina cu Kyrie Irving ‎și Nicki Minaj!
‎Mai aștept zece secunde. Te rog eu.”
‎Stăm cam aproape unii de alții. ‎V-au verificat certificatele, nu?
‎Sau certificatele false ‎luate lejer pe sub mână.
‎Cine-a gândit drăciile astea?
‎Nu-i punem pe ăia care au făcut ‎piesele de Monopoly pentru McDonald's?
‎Alea-s mult mai sigure.
‎Au holograme și nebunii. ‎Dacă te duci la McDonald's,
‎ăia-ți zic: „Ăsta nu e bd. Pennsylvania. ‎Ieși cu știftul ăla de-aici!”
‎Ăia care au gândit certificatul: ‎„Hârtie albă și dungi negre. Gata, nene!”
‎Teoretic, toți suntem vaccinați, nu?
‎Cam 96% din medici sunt vaccinați.
‎Dacă nici acum nu vrei să te vaccinezi,
‎ești ca un alb care are dreaduri.
‎Nu zic, or fi unii care-ți spun că e bine,
‎dar cât de curând ‎ăia din jurul tău o să se sufoce.
‎Eram la Londra ‎și mi-am făcut o doză de AstraZeneca.
‎Apoi am avut treabă la Los Angeles.
‎L-am întrebat pe medic ‎dacă să fac Johnson & Johnson.
‎A zis că da, ca să fiu complet vaccinat.
‎L-am făcut pe ăla și de curând ‎am făcut și booster de la Pfizer.
‎Sunt tobă de vaccinuri.
‎Sunt ca un cântec de-al lui DJ Khaled, ‎cu invitați claie peste grămadă.
‎„Încă unul!”
‎Dar lumea se ia de ăia ‎care nu vor să se vaccineze, nu?
‎Care era fotbalistul ăla? ‎Aaron Rodgers, așa.
‎Ce zici de el?
‎- Să-l sparg. ‎- „Să-l sparg”!
‎Ce-l urăște lumea! „Cretinul dracului!”
‎Ușurel, nu vă mai crizați!
‎Omul e fotbalist!
‎A citit el niște articole, ‎a intrat la bănuieli și s-a documentat.
‎Chiar vă mirați c-a luat-o pe arătură?
‎Chiar credeați ‎că se dumirește el ce și cum?
‎Credeați că apare Fauci la TV și zice: ‎„Tocmai am discutat cu Aaron Rodgers”?
‎Săracul de el.
‎Parcă suntem toți în liceu
‎și ne hlizim de un sportiv ‎c-a picat la biologie.
‎„Ești un prostălău, Aaron! ‎Nu știi nimic! Ești prost ca noaptea!”
‎Meseria lui e ‎să-i zdruncine ații creierii.
‎Îl lăsăm și noi în pace?
‎Dar a cam mințit, nu?
‎L-au întrebat dacă e vaccinat, ‎iar el face…
‎„Sunt imunizat.
‎Mi-a dat medicul niște prafuri ‎de la Plafar.”
‎A părut cam arogant ‎în niște interviuri, nu?
‎O dădea cu: „Eu am o gândire critică.”
‎Aoleu! Oare aplica metoda științifică?
‎„Întrebare: să mă vaccinez? ‎Ipoteză: vezi să nu!
‎Documentare: ascultare de podcasturi ‎și discuții cu medici dubioși.
‎Concluzie: n-ai să vezi!”
‎Dar nu cred că-i tâmpit.
‎Nici el, nici Nicki Minaj, nici restul.
‎Nu asta vreau să zic.
‎Eu zic doar ‎că-s prinși în alt algoritm decât voi.
‎Înțelegeți?
‎Dacă-i faceți tâmpiți, ‎sunteți în alt algoritm.
‎Știu tot ce-o să ziceți despre orice.
‎„Cretinii ăștia iau medicamente de cai.”
‎Teoretic vorbind, ‎și oamenii pot lua medicamentul ăla.
‎Nu există dovezi ‎că ar fi eficient contra COVID,
‎dar, când le zici că iau tratament de cai, ‎îi înrăiești și mai și.
‎Nu știu ce să zic.
‎Trebuie să dăm cumva dovadă de empatie.
‎Suntem toți prinși în lumea noastră.
‎Dacă nu ne dăm seama ‎cum să dialogăm față în față,
‎nici nu contează care e problema. ‎Nu știu soluția.
‎Uitați-vă câteva zile la ce se uită ei. ‎Vedeți și voi care e treaba.
‎Dar nu prea mult.
‎După aia vă puneți pe răcnit: ‎„Fauci e pedofil!”
‎Tactica asta de a-i face de rahat pe alții ‎n-o să meargă.
‎Ați văzut clipurile alea ‎care se iau de antivacciniști?
‎Arată toate tweeturile lor. ‎Clipurile astea-s toate la fel, nu?
‎Arată tweeturile: „COVID e făcătură! ‎Nu port nicio mască!
‎Mă piș pe ele restricții! ‎Deschideți toate alea!
‎Aoleu, sunt pozitiv! Sunt la spital!”
‎Și-apoi scrie văr-su: „A crăpat!”
‎Iar ăla care face clipul se hlizește.
‎Ai ajutat de te-ai rupt.
‎Unchiul meu nu s-a vaccinat și a murit.
‎Foarte trist.
‎Tata îl implorase cu patru zile înainte ‎să-și facă vaccinul, dar tot n-a vrut.
‎Foarte trist. Tata are mulți frați.
‎Mătușa mea îmi spunea: ‎„Nu pot să cred că s-a dus unul din noi.”
‎Mi-a frânt inima. ‎I-am simțit durerea în glas.
‎Spunea că tragedia asta putea fi evitată ‎atât de ușor!
‎Nu cred că unchiul meu era tâmpit.
‎Cred că a fost victima unui alt fenomen ‎pe care l-am creat acum,
‎anume o cultură ‎în care fluxul informației e corupt.
‎Gândiți-vă la marile companii. ‎Toate fac bani din informare.
‎Normal că unii fac bani din dezinformare!
‎De asta mulți sunt sceptici, ‎fiindcă unii fac bani din asta.
‎Lumea nu e sceptică de regulă cu medicii.
‎Gândiți-vă ce țicneli ‎v-a pus medicul să faceți!
‎Nici n-ați crâcnit!
‎Poftim, Ice Cube. Nu vrea să se vaccineze.
‎Trebuia să facă filmul ‎Ba pe dracu',
‎dar, din păcate, n-o să-l vedem niciodată.
‎Trebuia să se vaccineze și a refuzat.
‎Dar faza aiurea știți care-i?
‎Cu câteva luni înainte de pandemie, ‎Ice Cube și-a făcut colonoscopie.
‎Știți ce-i aia?
‎Ice Cube s-a dus la medic.
‎Ăsta i-a zis: „Ai ceva la stomac ‎și trebuie să facem o colonoscopie.”
‎Ice Cube face: „Ce-i aia?”
‎La care medicul: ‎„Bun, păi stai jos, Ice Cube.
‎Trebuie să bei cinci litri de lichide ‎și să caci tot din tine.
‎Îți cureți organismul.
‎A doua zi vii la noi, te anesteziem
‎și-ți băgăm în cur un furtun de cauciuc ‎cu o cameră video în capăt.
‎Intrăm, filmăm câteva ore, ‎vedem care-i treaba și facem niște teste,
‎iar după ce terminăm, te trezim.”
‎Iar el: „Bun! Dacă trebuie, trebuie!”
‎N-a zis nimic din ce aberează acum. ‎N-a zis: „Nu înțeleg știința.”
‎Nu s-a bătut cu cărămida: ‎„Găoaza mea are drepturi!” Aiurea!
‎Dormea tun, cu patru străini lângă el.
‎„- Intră cam greu. ‎- Bagă mare acolo! Opintește-te!”
‎L-au sondat cu orele! Cu orele!
‎Ce făceau? Filmau o miniserie?
‎Al doilea sezon din ‎Gambitul damei‎ are loc ‎în mațul lui Ice Cube?
‎Nu știu ‎dacă Ice Cube și-a făcut colonoscopie.
‎Dar…
‎are…
‎are peste 45 de ani, era indicat să facă.
‎Colonoscopia arată ‎dacă ai sau nu cancer de colon.
‎Să sperăm că poanta mea e pe bune.
‎O chestie tare e că, după carantină, ‎multă lume a luat atitudine.
‎Prin prisma slujbei, ‎și-au reevaluat viața și serviciul.
‎Au zis: „Dacă nu mă plătești pe merit ‎și nu-mi dai niște beneficii, plec.”
‎Iar companiile: „Bun, valea!
‎Îi luăm pe alții mai puțin competenți
‎și-apoi tot pe lumea asta o să fie ‎ceva mai nașpa.”
‎Și așa e acum, nu? ‎Toate-s mai de cacao peste tot.
‎Nimeni n-are destui angajați.
‎Toți zbiară ca apucații: ‎„Sunt în prima zi!”
‎Până și aici, în seara asta, ‎toate-s mai de cacao.
‎Nu-s destui oameni, nu-i așa?
‎Totul e mai de cacao ‎și să dea dracu' dacă n-o merităm.
‎Fiindcă nu i-am apreciat pe oamenii ăștia.
‎Munceau pe brânci pe salarii de nimic,
‎tot au salarii de nimic, ‎iar noi tot nu-i apreciem.
‎Evident că-s exploatați. ‎Toată lumea știe asta, nu?
‎Cum să vinzi un cheeseburger ‎cu 99 de cenți?
‎Cum? Dacă-ți dau 99 de cenți
‎și-ți zic să-mi faci un cheeseburger, ‎ce mama dracu' faci?
‎Îi ard pe toți, de la ăla din abator ‎până la ăla care-ți vinde burgerul.
‎Și să fim sinceri acum, ‎nu există muncitor necalificat.
‎Dacă te duceai la fast-food ‎și treaba mergea strună,
‎or fi fost niște muncitori calificați ‎pentru munca aia.
‎Dacă te duci acum la un fast-food, ‎îți bagă în înghețată și-un nugget gratis.
‎Îi susțin pe oamenii ăștia care fac grevă.
‎Doamne! Sper să-i aducă înapoi ‎și să le dea salarii ca lumea,
‎fiindcă uneori e crunt.
‎Ați fost recent la un fast-food ‎de prin Pennsylvania?
‎E groasă. ‎Când intri, parcă fast-foodul are COVID.
‎Intri și-i vezi pe doi…
‎„Dă mazărea!”
‎Te duci și le zici: ‎„Îmi mai dați și mie niște guacamole?”
‎„Nu mai avem guacamole!
‎E criză de avocado, iar ăla care făcea ‎guacamole și-a dat demisia!
‎Acu' face 50.000 de dolari pe an ‎cu clipuri cu guacamole pe TikTok!”
‎Uneori mă întreb dacă o dau și eu în bară.
‎Nu mă refer la comedie, ‎ci la scară mai mare.
‎În fiecare zi citesc că nu știu ce actor ‎vinde nu știu ce mare companie
‎cu sute de milioane de dolari, ‎deși n-are treabă cu ce face el.
‎Eu nu-s băgat în de-astea. ‎N-am nicio băutură.
‎N-am creme pentru ten, ‎dar m-aș putea băga pe felie imediat!
‎Sunt indian! Am ten frumos! ‎I-aș putea prosti lejer pe albi!
‎„E ulei de cocos din satul străbunicii ‎și mă dau cu el…
‎Așa îmi mențin tenul tineresc de indian.”
‎Toți prietenii din branșă știu mersul, ‎vor și ei să se bage.
‎Nimeni nu vrea să compună ‎The Chronic, ‎dar toți vor să scoată căști Beats by Dre.
‎Ați văzut interviuri cu Drake? ‎„Drake, cum e noul tău album?”
‎„De noul meu sistem de sănătate ce ziceți?
‎Da, deschid spitale OVO, ‎după casa mea de discuri.
‎Asistentele au halate cu OVO ‎și avem cei mai buni medici.”
‎Îi pune pe medici să cânte: ‎Am pus ochii pe tine.
‎Sunt un comic bunicel, ‎dar ca om de afaceri sunt praf.
‎Eu am venit aici gratis. ‎Kevin Hart n-ar face asta în viața lui!
‎Dacă ar fi acum pe scenă,
‎ar transmite un live către o motocositoare ‎pe care abia a lansat-o.
‎„M-am alăturat amicilor ‎de la utilaje agricole.
‎Când vă tundeți peluza,
‎apare o hologramă de-a mea ‎și bag noul meu spectacol.
‎Se cheamă ‎Kevin Hart, nu-ți vine a crede, ‎fac comedie cât tu-ți tai iarba!”
‎Nu-i judec pe niciunul, dar nu e de mine.
‎Am avut senzația la un moment dat ‎că fac prea multe.
‎Aveam prea multe pe cap ‎și l-am văzut pe Frank Ocean la un chef.
‎L-am întrebat: „Frank, cum faci?
‎Nu apari în presă, rar faci turnee ‎și lansezi albume doar când vrei.
‎Care-i secretul?”
‎„Trebuie doar să te mulțumești ‎cu mai puțini bani, atâta tot.”
‎Și-am zis: „Hopa!
‎Să fac mai puțini bani, zici?
‎La asta nu m-am gândit.”
‎Dar m-am gândit apoi.
‎Și încă mă gândesc. ‎Doar vedeți, nu-s foarte activ.
‎Fac doar ce-mi place.
‎Iar Frank…
‎Frank și-a lansat o colecție de bijuterii.
‎S-o fi răzgândit!
‎„Băga-mi-aș, ‎prea-s mulțumit cu bani puțini!”
‎Ultima dată am venit la New York ‎înainte de alegeri.
‎Era o perioadă interesantă. ‎Toată lumea era aprinsă.
‎„Trebuie să facem ceva! ‎Să-l oprim pe Trump și să salvăm planeta!
‎Să facem tot posibilul!”
‎După ce-a pierdut Trump, răcneau: ‎„Am reușit! Să facem lumea mai bună!”
‎M-am întors după doi ani și ce să vezi. ‎Tot de căcat e.
‎Parcă nu-l mai urmărim pe Twitter, ‎atâta tot.
‎Îl vedem mai rar!
‎Nu zic că el și Biden sunt totuna.
‎Nu-mi veniți cu de-astea. ‎Știu, infrastructura, alea-alea.
‎Eu întreb ce-am pățit noi. ‎Unde s-a dus înfocarea aia?
‎De ce n-o putem canaliza și acum?
‎De ce nu răcnim și acum? ‎„Să ajutăm lumea după pandemie!
‎Au rămas atâția oameni pe drumuri!”
‎N-auzi așa ceva.
‎N-auzi decât: „Trebuia ‎să bag mai mulți bani în criptomonedă.”
‎„Matthias, mergi la evenimentul ăla? ‎E un spectacol pentru noua colaborare
‎a lui Travis Scott cu Citibank ‎și fursecurile Chips Ahoy
‎și vând fursecuri de ediție limitată ‎făcute de artiști noi
‎și primești o sacoșă de ediție limitată ‎și niște tricouri de ediție limitată
‎create de niște branduri noi și ecologice,
‎iar când ajungi acasă, ‎sacoșa se transformă în NFT
‎și NFT-ul pune muzică ‎și totul e ecologic.”
‎Știți ce e și mai rău decât Trump?
‎Noi toți, toată specia asta omenească.
‎Dacă stai și te uiți puțin la noi, ‎suntem niște scârbe, așa e?
‎Ce vezi când te uiți la noi? ‎Vreo 30 de oameni, nu?
‎Douăzeci o duc bine, iar zece-s vai de ei.
‎„N-avem apă potabilă și nici altceva. ‎O ducem greu.”
‎Iar ăialalți douăzeci:
‎„Păi stai cam departe. Eu ce să-ți fac? ‎Nu ești de-al nostru.
‎Te-nțeleg, dar am făcut o comandă ‎prin telefon acum șase minute
‎și tot n-a ajuns, așa că…
‎Și eu fac foamea.
‎Le am și eu pe-ale mele. ‎Mi-am spălat ieri husa pilotei.
‎Apoi am vrut să bag pilota în ea. ‎Tu știi cum e?
‎Când vrei să bagi pilota, ‎vezi că nasturii sunt invers
‎și-o scoți și-o iei de la capăt. ‎Nu ești buricul pământului.”
‎E sumbru când stai și te gândești ‎câtă suferință, sărăcie,
‎foamete și moarte trecem cu vederea ‎fiindcă ce nu e lângă noi nu ne afectează.
‎Chiar și în țara noastră.
‎Avem oameni fără adăpost și altele. ‎S-ar rezolva imediat! Știți de unde știu?
‎Fiindcă acum doi ani
‎oameni din țări bogate au început ‎să moară de o boală misterioasă.
‎Și ce-am făcut noi?
‎Am pus planeta sub lacăt doi ani!
‎Am stat toți în casă în fiecare zi! ‎Nici la muncă nu ne-am dus!
‎„Stați acasă! Vă trimitem noi bani!”
‎„Ce? Și dacă o ține așa?”
‎„Vă mai trimitem bani săptămânal!”
‎„Și dacă o ține așa un an?”
‎„Vă mai trimitem bani! Stați acasă!”
‎„Aveți atâția bani? ‎Da, stați în casă!”
‎Atât de mulți bani avem!
‎Afară e unul care-i întreabă pe trecători ‎dacă n-au să-i dea și lui un bănuț.
‎Avem o groază de bani, ‎dar nu vrem să-i dăm.
‎De ce nu vrem să găsim soluții?
‎În primul rând, nu ne afectează. ‎În al doilea rând, nu oferă conținut.
‎Conținutul e musai!
‎De ce era lumea așa pornită pe Trump?
‎Omul oferea conținut bazat.
‎Orice ați zice despre el, ‎conținutul era fabulos.
‎A ieșit din țeavă cu: „Urăsc mexicanii.” ‎Zic: „Să dea dracu'!
‎Bate la cur discursurile lui Obama.”
‎E oribil, dar fascinant cât încape.
‎De-aia nu-i înțeleg pe ăștia ‎cu „Să-l sparg pe Joe Biden!”
‎„De la ce v-ați luat? ‎Eu nici nu-l văd pe ăsta la ochi!”
‎Ce vi s-a pus pata așa? Unde-i conținutul?
‎Că era să pice o dată? Ce aberați acolo?
‎O urâți pe Kamala Harris? ‎Pe aia n-am văzut-o deloc!
‎Ce mă bucuram că e indiancă!
‎Avem mai multe imagini cu Bigfoot ‎decât cu Kamala Harris.
‎Cucoana e…
‎N-am văzut-o!
‎A scos niște conținut la început,
‎când a zis: „Am reușit, Joe!” ‎Și-apoi nema!
‎A dispărut ca prima actriță ‎din rolul mamei în‎ Prințul din Bel-Air‎.
‎Conținutul e musai.
‎Dacă n-ai conținut, nu exiști pe net ‎și nu influențezi cultura.
‎Și cultura hotărăște ce facem, nu?
‎Am vorbit despre chestii plictisitoare.
‎N-ar avea niciun rost în sistemul de acum. ‎De exemplu:
‎„Dacă țările sărace ar avea apă potabilă, ‎am putea…”
‎„Mulți muncitori sunt exploatați ‎și am putea…”
‎„Timothée Chalamet a aruncat ceai cu bule ‎într-un asiatic în parc!”
‎„Hopa, ce-a făcut?
‎Ce i-a venit? Are boală pe asiatici?
‎De ce bea ceai cu bule? E ceai asiatic!
‎Ce e-n bulele alea gelatinoase ‎din ceaiul cu bule?
‎Am o droaie de întrebări!”
‎A doua zi dă Chalamet declarație.
‎„Vreau să le spun fanilor și întregii lumi ‎că n-am vrut să arunc paharul cu ceai.
‎Mă plimbam și am alunecat,
‎iar paharul mi-a zburat din mână ‎și l-a lovit pe domn în față.
‎Nu am nimic cu comunitatea asiatică ‎și cu nicio comunitate!
‎Îmi pare foarte rău!”
‎„Știam eu că-i băiat bun.”
‎Peste două zile apare clipul cu Chalamet. ‎Nici pomeneală să fi alunecat.
‎Și-a făcut vânt din fundul grădinii!
‎„- Ce mă-sa? Ai văzut clipul? ‎- Da, ce aiurea! Nu-mi vine să cred!
‎Ai citit articolul de azi? ‎Ce?
‎A mai apărut unul. ‎Și ce zicea?
‎Cică ăla nu era Chalamet, era alt hipster.
‎L-au făcut cu ‎deepfake‎, ‎să semene cu Chalamet.
‎Pe bune? ‎Da!
‎Mai apare în ‎Dune 2‎? Ce facem? ‎Nu știu!
‎Stăm la curent și mestecăm bârfa asta ‎două săptămâni la rând,
‎chiar dacă n-are treabă cu viața noastră!”
‎Ăștia suntem.
‎Ne trăim viața ‎printre comentariile de pe net.
‎De vreo zece ani ‎parcă numai asta facem, nu?
‎Ne obsedează ceva vreo două săptămâni, ‎apoi trecem la altă obsesie.
‎Ne consumăm atâta ‎cu niște chestii trecătoare.
‎De-aia nu-i pricep pe ăia care zic:
‎„Vaccinul îmi bagă cipul ‎și mă transformă în robot.”
‎Voi chiar nu pricepeți ‎că ne-au făcut deja?
‎Chiar putem fi mai roboți de atât?
‎Nu știți tot ce-o să zică toți despre tot?
‎Ne-au ars de mult.
‎Companiile astea care fac bani gândesc ‎cu 50 de mutări înainte.
‎Sunt mai vulpoi decât îi credem.
‎China n-a zis:
‎„Lucrăm la soft de recunoaștere facială, ‎avem nevoie de fața voastră.”
‎Nu, fiindcă lumea ar sări arsă: ‎„Nu, China!
‎Nu-ți dau fața mea! ‎Fața mea, drepturile mele!”
‎Dar China nu întreabă așa.
‎Întreabă așa: „Auzi, nu vrei să vezi ‎cum o să arăți la bătrânețe?”
‎„Eu, la bătrânețe?
‎Ba da! Ce-am de făcut? ‎Dă-ne fața ta.
‎Tare! Luați de-aici!”
‎Bateți din palme dacă credeți ‎că stați prea mult pe telefon sau pe net.
‎Bateți din palme.
‎Bat și eu din palme. Aproape toți!
‎Știu cum e.
‎A încercat cineva să reducă timpul ‎în care stă pe telefon sau pe net?
‎Ridicați mâna dacă ați încercat ‎să vă mai potoliți cu netul.
‎- Ce-ai făcut, domnișoară? ‎- Mi-am pus limită de timp.
‎Știu șmecheria. ‎Ai limitat activitatea ecranului.
‎Te anunță: „Ai atins limita zilnică!”
‎Și tu: „Marș de-aici! Mai bag!”
‎Nu merge. Ce-ați mai încercat?
‎Ridicați mâna dacă ați încercat altceva. ‎Ce-ai făcut, domnule?
‎- Am șters Instagram. ‎- Ai șters Instagram. L-am șters și eu.
‎Acum vreo șapte ani am șters ‎aplicațiile de rețele sociale.
‎Încă am conturile, ‎dar le butonează o femeie, nu eu.
‎Aveam o senzație aiurea de tot ‎și o aveam de mult timp.
‎Am încercat ce-ați zis și voi ‎și m-am detașat tot mai mult și mai mult,
‎iar acum mă simt în sfârșit ‎nițel mai bine.
‎Știți ce-a trebuit să fac? ‎Să mă dau cu clapagiii.
‎Sunt clapagiu. E cam prea de tot, ‎dar ascultați la mine.
‎Îți recapeți mințile.
‎Începi să vezi prin ceață. ‎Te poți duce oriunde vrei.
‎Trebuie doar să-ți notezi reperele ‎înainte să pleci de-acasă.
‎E mai greu cu orientarea uneori.
‎Nu pot să fac nimic pe drăcia aia!
‎Pot doar suna și scrie mesaje, ‎iar dacă vreau să dau mesaj,
‎trebuie să țin morțiș să-l scriu, ‎fiindcă durează ceva.
‎Mă dau cu T9-le.
‎A trebuit să mă detașez, ‎devenise insuportabil.
‎Îmi amintesc o dată… ‎Poate ați pățit-o și voi.
‎Vorbeam cu mama la telefon.
‎Aveam smartphone atunci ‎și o pusesem pe difuzor.
‎La un moment dat citeam ceva pe net, ‎iar ea m-a întrebat: „Ce faci acolo?
‎Auzi ce vorbesc cu tine? Citești ceva?”
‎I-am zis că da.
‎Și ea: „Ce citești?”
‎I-am zis. „Zece lucruri ‎fără care Sean Paul nu poate trăi.”
‎„Ce? Sunt mama ta! Te-am sunat să vorbim! ‎Nu-i frumos!”
‎„Să-ți citesc și ție câteva?”
‎Săptămâna trecută eram pe-acasă ‎și căutam prin niște cutii.
‎Am găsit o casetă video veche cu mine ‎de acum 20 de ani,
‎când făceam comedie de câteva săptămâni.
‎Un alt student făcea un documentar ‎despre mine. Era tare de tot.
‎Eram în camera de cămin ‎și scriam poante în carnețel,
‎apoi am luat autobuzul ‎și am venit în parcul Washington,
‎l-am traversat, ‎am ajuns pe strada MacDougal,
‎am coborât chiar pe treptele astea ‎și am urcat pe scena asta.
‎Chiar aici! Aici am făcut stand-up ‎pentru prima dată în viața mea.
‎Mi-am dat seama ‎că exact asta am făcut și azi.
‎Am stat acasă și-am scris niște poante.
‎Am venit pe jos până aici, ‎am intrat și l-am anunțat pe manager.
‎„Am ajuns.”
‎Cum stau cu timpul?
‎Bun, îmi face semn să mă car, așa că…
‎Mai vor!
‎Pe bune, dacă mai vreți,
‎nu mai am amici la care să apelez ‎și trebuie să aduc trei oameni.
‎Mă cheamă Aziz. Veniți… ‎Când să vină, săptămâna viitoare?
‎Ziceți săptămâna viitoare ‎c-ați venit să-l vedeți pe Aziz!