Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALDOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ANGEL: DU ÄR KVAR HÄR
JOKES: TJEJEN, SER FRAM EMOT ATT TRÄFFA DIG PÅ FESTEN IMORGON
ANGEL: JAG VET VEM DU ÄR
ANGEL: ÄLSKAR DU MIG?
JOKES: DET VET DU ATT JAG GÖR
ANGEL: SÄG DET DÅ
JOKES: JAG ÄLSKAR DIG
ANGEL: I SÅ FALL
VARFÖR DÖDADE DU MIG?
DEN 24 FEBRUARI 2006
Vi var på väg ut.
Min bil stod på uppfarten.
Sen körde en Ford Expedition förbi…
Man såg att den var fullsatt.
Crystal, Juan och min son Justin skulle precis sätta sig i bilen.
Hon skulle justera bilsätet, och jag sa:
"Hoppa in bara. Vi ska inte långt, bara till 7-Eleven.
Maka på dig, syrran." Och…
Vi kom inte ens till slutet av gatan.
KLOCKAN 20.43
Jag kör fram hit.
Jag tittar upp, och han står precis vid stoppskylten.
Den vita Forden svänger om helt,
kör tillbaka och stannar här.
Jag kör den här vägen och stannar för att titta till ungarna.
När vi svänger ser jag en kille i huvtröja som har pistol en halvmeter ifrån mig.
Jag ser pistolen.
Han rörde sig så här, som om han förberedde sig.
Pang.
Allting exploderar. Glaset och däcken som tjuter…
Vi får flera samtal om skottlossning…
Skott har avfyrats, och…
-Sköt de mot din bil? -Ja, mot mig.
Jag duckade ner och tänkte "herregud". Jag vet inte om bilen blev träffad.
Jag tittade på min syster som var orörlig.
Vad är problemet?
Bilen rusade fram.
-Det är en Honda Accord… -Vilken färg?
KLOCKAN 20.47 FYRA MINUTER EFTER SKJUTNINGEN
Vi tog oss till en matbutik, rakt framför entrén.
Jag klev ur bilen och höll om henne.
Nån har blivit skjuten. Hon reagerar inte.
Adressen är…
Och hennes huvud…
Enligt inringaren verkar det finnas ett brottsoffer.
Patrull, var befinner ni er?
Gud säger: "Be, så skall ni få."
Det gjorde jag.
Så var fanns han? Allting sker ju enligt hans plan.
Vad är det för jävla plan?
Var fanns min kärleksfulla Gud?
Jag fattar inte.
Jag vill bara veta varför. Varför?
Det var midnatt, och mormor grät i vardagsrummet.
De sa att Crystal hade blivit skjuten.
CRYSTALS KUSIN, 23 ÅR
"Skjuten?" Hon blev skjuten i huvudet.
Mitt första minne av Crystal…
Hon gillade att leka med dockor med mig, och hon frågade alltid en massa.
"Jaimie, fick Annabelle sin flaska?" Jag hade kul när jag lekte med henne.
Verkligen. Hon satte igång min fantasi.
Hon såg till att jag visste att inget var omöjligt.
Allt är möjligt.
Jag loggade in på MySpace.
"En hemsk tragedi har skett ikväll."
Jag bloggade för att få utlopp för mina känslor. Jag grät inte hemma.
SAMHÄLLET ÄCKLAR MIG
Jag skrev bara.
Jag lät fingrarna skriva fritt.
DET HAR KROSSAT MIG OCH MIN FAMILJ
Den sista meningen: "Crystal, överlev. Jag älskar dig mer än livet självt."
Hon vaknade aldrig.
Jag minns hennes närvaro här,
och det känns som att hon ska komma in genom dörren igen.
Men det kommer hon inte.
När vi tänker på vår familj och de goda tiderna
är det som att det finns en skiljelinje.
Före Crystal och efter Crystal.
Hon var min stolthet och glädje. Jag ville så gärna ha en dotter.
Jag hade fött tre söner.
Sen kom det fjärde barnet: "Ja, jag har fått min flicka."
Hon var min solstråle.
Hon var mitt liv. Mitt liv.
Hon var helt orädd.
Hon älskade höjder och berg- och dalbanor och hon hade tur på kasino.
Hon stoppade i fem dollar i en maskin och vann 38 000 dollar.
Hon startade en luftkonditioneringsfirma med sin man.
Sen rullade det bara på.
Sen började hennes man använda droger igen och blev våldsam.
Så Crystal lämnade honom och flyttade hem till oss.
Ja.
Så många minnen. Herregud, vad många minnen.
Många bra minnen också, men en enda kväll satte stopp för dem.
Den som står på tur får en bild på liemannen på sitt skrivbord.
Det är som att döden alltid väntar,
och när man är först på listan får man fallet.
Man vet aldrig vad man får, och den gången var det min tur.
Vi har en skjutning i västra delen av stan,
så jag klär på mig, kysser min fru, kör in och sen börjar hjärnan jobba.
Mitt första mordfall var en gängskjutning. De är alltid extremt svårjobbade.
Det fallet är tyvärr fortfarande olöst.
Det finns en kille som har kommit undan med det yttersta brottet.
Jag tänker på det än.
Mitt andra fall var Crystal Theobald.
Jag kunde inte låta båda komma undan. Inte en chans.
Men jag fick en dålig start.
Det var ett flertal hylsor på brottsplatsen,
korsningen Greenpoint och Geranium.
Det fanns en sko som kunde vara bevis och blev identifierad.
Jag fick se var bevisföremålen fanns, foton, mätningar och videoupptagningar.
Min hjärna var fullproppad, för jag var ny på enheten.
Den var nästan överbelastad.
Riverside-polisen.
De hade vittnesutsagor. De hade gått och knackat dörr.
-Hörde du inga skott? -Vi var inomhus ikväll.
-Hörde du ingenting? -Jag var inte hemma.
-Nej, jag sov. -Sov du?
Alla som kan ha hört eller sett incidenten.
Hörde du inga skott?
Nej, men min fru hörde flera smällar.
Såg hon inget?
Det var några poliser på sjukhuset.
De försöker prata med familjen, som inte var särskilt samarbetsvillig.
Jag gillade dem inte.
Jag gillade dem inte ett dugg, så därför…
Hon litade inte på mig. Hon kände mig inte och…
Jag ringde aldrig polisen om jag behövde hjälp.
Jag kontaktade aldrig polis.
De angrep min familj, som om vi var de skyldiga.
De hotade att bura in mina pojkar. "Om vi får nys om…"
Det gjorde mig upprörd.
De satte handfängsel på mig och förhörde mig i flera timmar.
Och jag förstod inte varför.
Jag sa till kriminalarna att min familj inte var skyldig.
De ska veta att jag gör allt jag kan. Det är därför jag är där.
Om de gör nåt som inte är relevant för fallet så bryr jag mig inte.
Jag försöker bara lösa mordet för familjens skull,
och fängsla den som dödade Crystal.
Sen öppnade vi oss lite mer, men…
Det finns många rykten om vad som kan ha hänt.
Vad tror du är…
Det har varit mycket gängproblem med de där…5150.
Det här området kallas West End.
Skjutningen ägde rum på en sån här gata,
men det sker ännu mer på 5150:s territorium.
Det fanns även andra gäng som gjorde anspråk på samma område,
så då blev det gängkrig, och när killarna möts blir det konflikt.
Rivaliserande latinamerikanska och svarta gäng bedriver knarkhandel…
5150 uppstod i Riverside runt 2003.
De försökte etablera sig
som ett konfliktsökande gäng med stort våldskapital.
De trappade upp från överfall och skjutningar
till mord på tre personer inom två och ett halvt till tre år.
Det var en snabb utveckling.
Nu är vi i Riverside.
En mängd skjutningar, och varje kväll blir folk knivhuggna och rånade.
Bara folk hörde talas om 5150 så blev de rädda.
De sa att vi var mördare.
Jag trodde aldrig att samhället skulle se oss på det viset.
Ursprungligen var Riverside full av utstötta från Los Angeles.
De som inte hade råd att bo i LA eller Orange County
kom till Riverside.
Många fattiga människor.
Vi åkte aldrig till stranden eller Disneyland.
Aldrig nåt sånt.
Vi hade aldrig upplevt nåt utanför det området.
Så vi trodde att det var livet.
5150 var jag, mina kusiner och släktingar som stöttade varandra.
Det var poängen. Vi är en familj, helt enkelt.
Vi brukade hänga här. Det hände inte så mycket.
Vi var alla under 18 år.
Vi var barn när alla gav sig på oss.
Ge mig en komplett beskrivning.
Han var ung. Han var bara ett barn.
Men om jag ser honom så känner jag igen honom.
Det blev fler intervjuer, och jag fick titta på foton.
Den här pärmen innehåller alla gängmedlemmar,
och hjälper mig att hålla koll på vem som är vem.
Jag minns att Belinda sa att skytten var en ung,
ljus latinamerikansk kille som såg ut som ett barn.
Hon såg hans ansikte och skulle kunna identifiera honom utan problem.
Det här är fantombilden som baserades på Belindas uppgifter.
Jag tittade igenom årsböcker och skolkataloger
för att hitta gängmedlemmar och färska bilder på dem.
Jag bad Belinda att titta på fotona.
Hon börjar gå igenom bilderna och kommer till en ung kille.
Hon stannar upp och säger: "Det är han."
En dag ringde inspektör Wheeler och sa…
…att de tog nån som kunde vara inblandad.
De ville att jag skulle ta en titt på honom.
Hon identifierar honom som förövaren.
Allt bra, kompis?
Vi pressar honom och frågar var han hade varit,
och han gav oss ett alibi om var han hade varit och med vem.
Jag var inte där.
Det vet jag att du var. Nån har identifierat dig.
Jag sa att vi skulle kolla upp det. "Ljug inte, för jag kommer upptäcka det."
Vi var hemma hos mig och sen gick vi hem till hans brorsas flickvän.
Han förnekar att han var där. "Jag var hemma hos en vän. Kolla upp det."
Jag lät några kollegor verifiera hans alibi.
Och det stämde.
Snälla!
Låt mig få åka hem!
Så jag tänkte: "Blev han felidentifierad? Det var ingen bra start."
Till slut skickade vi hem honom.
De förklarade inte tillräckligt väl.
Till exempel att om man identifierar nån som inte är inblandad,
så kan de inte använda ens vittnesmål i domstolen.
Det ställde till det för utredaren.
Man börjar väldigt optimistiskt. "Vi fixar det här. Det blir löst."
Sen når man en punkt där det inte finns fler ledtrådar,
och det blir ett utnötningskrig.
Jag hade lovat henne.
Det var det sista jag fick säga till henne förutom "Jag älskar dig".
Jag lovade att ta fast honom, om det så var det sista jag gjorde.
De skulle få sota för det.
NICK: HEJ
MIN KOMPIS TROR ATT 5150-KILLARNA SOM DÖDADE CRYSTAL FINNS PÅ MYSPACE
Jag snackade med Nick på MySpace,
och han berättade att killarna som är inblandade hade MySpace-profiler.
CRYSTALS BROR
De har profiler allihop.
NICK: HON LA TILL DEM SOM VÄNNER. KOLLA UPP DET.
Jag visste redan att 5150 var inblandade.
Man hör ju hur snacket går på gatan. Så småningom får man reda på det.
Jag var bara ett barn när hon dog.
Jag var 13 år när det hände, så jag visste knappt nåt om gängen.
Jag sa till faster Belinda:
"Jag kan leta på MySpace och skaffa fram information åt dig."
Jag visste inget om sociala medier. Jag använde inte MySpace.
Hon frågade hur man gjorde. Jag sa: "Jag fixar det. Oroa dig inte."
Jag var 14 år.
Jag skulle snart fylla 15.
Om man har en tonåring är det troligt att hen ägnar mycket tid
på det sociala nätverket MySpace.com.
Jag visste allt om det, utan och innan.
Hur man får det att se ut på ett visst sätt i en text,
och hur man byter färg. Allt.
Med 66 miljoner användare över hela landet
är MySpace bland de populäraste nätverkssajterna bland barn.
De flesta i skolan använder MySpace. Man lägger upp foton, träffar folk…
Det var nytt och populärt. Alla ville gå med.
Jag var besatt.
Jag var glad över att få chansen och ansvaret.
Jag klurade på hur jag bäst skulle snoka.
Jaimie googlade fram en snygg tjej.
Hon hade Supergirl-tröja. Hon skulle bli min Supergirl.
Jag ville hitta nån med ett fint ansikte, en fin kropp, med min hjärna bakom dem.
Vi döpte henne till Rebecca och la upp profilen.
Jag skrev det jag trodde att gängmedlemmarna skulle gilla.
Jag la till: "Röker gräs och gillar öl."
Men jag tänkte att det var smartare med "cerveza".
Jag ville att de skulle tro att den här tjejen på MySpace var äkta.
Jag la till dem som mina åtta bästa vänner.
Jag klickade på deras profiler och la till alla deras bästa vänner.
Alla klickade och la till alla.
Jag fortsatte tills jag hade sidan full av 5150-killar,
och jag såg ut att passa in.
"Faster Belinda, allt är färdigt. Vad ska jag göra?"
"Skaffa så mycket information som du kan."
LÄGET?! DU SKULLE GILLA MIG OCH MINA TJEJKOMPISAR. VI BORDE HÄNGA
SKICKA
Jag försökte få dem att gilla mig och lita på mig.
De skriver inte ens hela ord. Jag fick fråga vad LOL betydde.
Jag spelade en roll när jag skrev. Det är vad det var.
VI försökte ta reda på var de var ifrån och vad de gjorde.
Jag visste att de hade kört en vit Ford Expedition den kvällen.
Hon ville att jag skulle börja snoka direkt,
men jag sa: "Låt det ha sin gång. Låt mig göra det i en vecka."
Ge mig minst tre dagar innan jag frågar vilken sorts bil han kör.
Okej. Han hade en vit Ford Expedition.
Ja, två vita bilar.
Det gjorde saker ännu mer förvirrande,
för vittnen och andra, för de två bilarna hade samma färg.
Jag minns att vi tidigt pratade om fordonen i området.
Det här är Robbie.
Grannarna hade sett ett par fordon.
Vissa beskrev dem som suvar, Expeditions eller liknande.
De stod parkerade här.
De körde runt i området, nästan som om de jagade varandra.
Jag minns att jag frågade om familjen såg händelsen.
"Ni var på väg ut nånstans när de här fordonen körde genom området."
Och jag minns att de spelade dumma.
Ja, så var det nog.
Jag berättade inte allt jag visste i början.
Var var Robert när det hände?
Robert? Vet inte. Han var inte inblandad.
Visst.
När du berättade om kvällen nämnde du inte Robbie.
Ja, för det hade hänt innan.
Men det var som bortblåst.
Jag tänkte inte ens på vart Robbie gick. Jag gick ut för att hitta Robbie.
Sen gjorde vi oss redo att gå ut och handla…
Det visade sig att storebrodern Robert satt i en av bilarna som blev jagade,
och det avslöjade de inte på ett bra tag.
KLOCKAN 20.38 FEM MINUTER INNAN SKJUTNINGEN
Det hela börjar med att Robbie parkerar nästan mittemot sina föräldrars hus
och pratar med en vän.
Jag åkte hem till min kompis, och han kom ut.
Han pratar med mig genom passagerarfönstret.
Och min flickvän fick ett visst ansiktsuttryck.
Det kom en Expedition bakom oss.
Jag tittade på min kompis, som blev lite skrämd och gick in igen.
Det kändes obehagligt, för de var främlingar.
Jag ville inte få några problem.
Jag slog på ljusen och gasade iväg.
Jag trodde att jag skulle krocka, att nåt skulle gå fel.
Jag sladdade runt hörnet, och de började jaga mig direkt.
-Körde du inte en suv den kvällen? -Nej.
Det är många som såg två suvar.
Robert, jag är här för att hjälpa din familj.
Det är vårt jobb.
Jag kom undan. Vad det nu än var så var bilen borta nu.
Jag kör till min dotters mammas hus.
Och när jag är framme är hon helt hysterisk.
Jag tror att vi började granska familjen.
Jag fick veta att familjen Lane-Theobald hade en del problem på den tiden.
MARIJUANAINNEHAV
HÄLERI
OLOVLIG KÖRNING
De hade gripits och suttit i fängelse.
Mina pojkar är pojkar och de har sina problem.
De gillar att slåss och så vidare.
Till och med Belinda hade haft drogproblem tidigare.
Vi har missbrukat droger ihop.
Men jag vill inte prata om det. Vill du att jag ska säga det?
BELINDAS VÄN
Det började som ett litet helgnöje, men sen blev det som en krycka.
Det var så man orkade med två jobb och ta hand om fem barn och hemmet.
Det var meth, djävulens drog.
Gå till jobbet, ta en lina, komma hem från jobbet.
Det var alltid barn i närheten, men de såg inget.
Vi tog inte droger inför dem.
CRYSTALS BÄSTA VÄN
De försökte dölja det så gott de kunde, men det var väldigt tydligt.
Det stora problemet var när jag sålde droger och åkte i fängelse.
Hon hade haft problem med polisen i det förflutna,
hennes son hade haft problem…
Ja, jag sålde mycket. Jag ställde till med mycket skada.
Över hela Riverside.
Jag har fått ut mycket droger på gatorna.
Det enda Crystal bad henne om när hon var barn var:
"Mamma, sluta missbruka. Snälla."
Frågan om vem som var ansvarig för det här öppnades upp lite mer.
Hade det att göra med tidigare problem i fängelset?
Nåns konflikter med gäng?
Var nån skyldig pengar eller droger?
Plötsligt öppnades det upp ännu fler möjligheter
eftersom offrets familj hade den här bakgrunden.
MARS 2006 - EN MÅNAD EFTER CRYSTALS DÖD
Varenda dag gick jag raka vägen hem efter skolan.
Timme efter timme.
Jag var inloggad från tre på eftermiddagen till ett på morgonen.
Det blev kämpigare för mig när faster Belinda kom på idén
att göra ett MySpace-konto åt Crystal.
Rebecca fick inte tillräckligt med träffar från dem vi var intresserade av.
Så jag bad henne ladda upp Crystals bild.
"Varför vill du skapa en profil åt Crystal?"
Så att de blir kära i henne.
Vi döpte henne till Angel.
Och i hennes profil skrev jag
att jag skulle bli deras största livs misstag
och deras djupaste och bäst bevarade hemlighet.
Oj, vad de började svara. Det pingade till höger och vänster.
Jag bytte fram och tillbaka mellan två sidor.
Minimera den ena, gå till Angel, minimera den andra, gå till Rebecca.
De blev inte kära i min Supergirl.
Hon var bara ett ligg.
Crystal var den de blev kära i.
Rebecca snokade mycket.
"Berätta det här och det här." Det var väldigt flörtigt och tonårsaktigt.
"Idag var för jävlig. Skolan suger."
En liten ledsen gubbe.
Angel var alltid positiv och gullig.
Hon använde fina teckensnitt. Stora och små, rosa, blåa, glittriga…
JOKES VILL BLI DIN VÄN!
GODKÄNN
Det tog inte lång tid förrän William Sotelo svarade.
Han tittar inte på film, bara på porr. Han läser inte böcker. "Fan ta böcker."
Han står upp på profilbilden. "Jag är från 5150 och jag dödar."
Så jag siktade in mig helt på Sotelo.
Jag chattade mest med honom.
Hans MySpace-konto var fullt av 5150.
Jaimie skickar meddelanden och han svarar.
"Vad gör du förutom att festa och dricka? Jag är ingen partytjej."
"Det är inte min grej. Jag har mål. Jag ska visa dig. Jag kommer att bli nån."
Om man vill bli åtrådd ska man leka med personen.
Jag gjorde det Crystal lärde mig att göra för att få en kille att nappa.
TVÅ MÅNADER EFTER CRYSTALS DÖD
JOKES: HALLÅ
ANGEL: JAG SAKNAR MIN MAMMA
JOKES: VAR ÄR HON?
Vi berättade för honom att Angels mamma satt i fängelse för meth-tillverkning.
Det kanske skulle få honom att öppna sig om droger eller fängelse.
JOKES: FAN. TRIST ATT DU HAR DET SÅ.
Han svarade inte alls som jag hade trott.
JOKES: TA EN DAG I TAGET.
Det blev djupt.
ANGEL: TACK. JAG SKA FÖRSÖKA.
JOKES: OM DU VILL PRATA FINNS JAG HÄR.
Hans meddelanden blev gulligare.
JOKES: JAG HAR TÄNKT PÅ DIG HELA DAN
Han ville ge mig hela världen, och inget skulle stå i vägen för det.
JOKES: JAG HAR ALDRIG KÄNT SÅ HÄR FÖRUT
Jag har en bild av Crystal i huvudet.
Jag försökte förmedla den.
Jag ville visa att hon var en vacker person.
Hon var svår att inte bli kär i.
Du skulle också ha blivit kär i henne.
Hennes personlighet och leende…
Det var svårt för den killen att inte bli kär i henne.
Han skrev: "Jag ska ha fest ikväll. Vill du komma?"
ANGEL: DET LÅTER KUL
"Läget? Jag är redo ikväll. Ingen bil? Jag hämtar dig."
Och vi bara: "Nej!"
Han ville träffa mig. Vad skulle jag göra? "Tacka ja", sa hon.
ANGEL: OKEJ, VI SES SEN.
JOKES: JA! ÄNTLIGEN
"Skicka ett meddelande i sista minuten och säg att du inte kan komma."
En timme senare skrev jag: "Fan, jag får ingen skjuts."
Han ansträngde sig verkligen för att få mig att komma ut den kvällen.
Det var mer än nånsin förut.
"Tjejen, jag kan hämta dig."
Så jag skrev: "Om du ska hämta mig, vilken bil ska jag hålla utkik efter?"
JOKES: EN VIT FORD EXPEDITION
Var det nåt med den vita bilen som stack ut?
Var den sänkt eller hade den speciella fälgar?
Det var en Expedition. Jag vet inte bilmärket.
-Okej. -En Ford eller liknande.
Belinda visste att jag letade efter ett visst fordon.
En Expedition.
Den var vit, men hade detaljer i guld här och där.
Och jag letade efter 5150-medlemmen som ägde bilen.
FÖRAREN
Jag ringde inspektör Wheeler och sa:
"Jag tror att vi har hittat den skyldige. Det här är han."
Hon ringde och sa: "Det var Jokes bil. Jokes körde bilen. Det var han."
Det var då MySpace-kontot blev en faktor.
I början sa jag:
"Jag önskar att du hade berättat det här i förväg."
Jag gick igenom kommentarer från olika killar
som var störtkära i den här tjejen.
En vacker tjej som pratade med dem på det sättet…
Inte konstigt att de nappade. Det var fiffigt.
Jag ville få tag i William Sotelo, Jokes.
Om han var föraren borde han kunna berätta vilka som var i bilen och vem som sköt.
POLISFÖRHÖR
Okej, Will.
Vi skjutsar tillbaka dig när vi är klara.
Han deltog i ett jobbprogram.
Jag vet att du läser in gymnasiet.
-Men vad jobbar du med i köket? -Jag är kallskänka.
Han pluggade till kock.
Coolt. Bättre än det du gjorde innan.
-Ja. -Verkligen.
Vi pratade från San Bernardino till Riverside.
Du ville ha vatten, va?
Kan du hämta det?
-Ursäkta. -Ingen fara.
Ditt namn har dykt upp i ett fall som jag jobbar med.
-Ett fall? -Ja. En utredning som jag bedriver.
Om gängmedlemmar?
Det har att göra med 5150.
-En tjej blev skjuten. -En tjej?
Det jag måste fråga dig om gäller din bil.
Din Ford Expedition blev identifierad på platsen.
Var det min? Samma registreringsnummer?
Ja, din bil var där.
-När var det? -I februari.
I februari?
Jag vet inget.
Jo, det gör du.
När han förnekade det eller sa emot bevis som jag hade
så pressade jag honom.
"Det är ingen tvekan om att du var där. Jag vet det. Jag vill veta varför."
Ingen annan i 5150 eller nån annan i det området kör en sån bil, förutom du.
När jag pratar om Jokes nämns alltid bilen.
-Jokes? -Ja, det är du.
Nu måste du vara ärlig, för jag är din enda allierade.
Efter ett tag nötte det ut honom.
Problemet är att om du säger att du inte var där…
Okej, jag ska säga sanningen…
Det är det jag vill höra.
-Jag var inte inblandad, det hände bara. -Berätta. Vad hände?
KLOCKAN 20.36 SJU MINUTER INNAN SKJUTNINGEN
Vi körde bara runt vid Rutland.
Är Rutland Park 5150:s territorium? Det är väl nära MD:s område?
Ja, det är MD:s område.
Så alla satt i din Expedition?
Den var full, med kanske sju personer i bilen.
En vit Expedition körde nästan in i min bil.
Han skar av vägen för oss och var jättenära att köra in i bilen.
"Här såg vi suven som Robert körde. Vi stannade när de två bilarna kom."
Och sen började de…
Den vita bilen började skjuta mot min bil.
-Sköt de mot din bil? -Ja.
Jag tänkte köra iväg, men Lil Huero sa "stanna".
-Han klev ur. -Så Little Huero kliver ur?
Vart gick han? Gick han mot…?
Jag vet inte. Jag duckade, för det sköts hit och dit.
Det är kaxigt att kliva ur när nån skjuter. Det är rätt kaxigt.
Han är helt galen. Det är skumt.
Vad såg du i bilen med flickan när den körde förbi?
-Hade den blivit träffad? -Ja.
-Hade den kulhål? -Nej, men fönstret var krossat.
Vilket fönster?
Framrutan, på passagerarsidan.
Okej.
Du sa att ni blev beskjutna. Blev din bil träffad?
Nej, det tror jag inte.
För om ni var så nära borde den ha blivit träffad.
Det fanns inga kulmärken på Williams suv. Inga hylsor.
Inga vapen hittades hos familjen Theobald.
Jag hade inga bevis för att de blev beskjutna
av familjen Theobald.
När träffade du Little Huero igen?
Jag har inte hört av eller sett honom sen dess.
Inte?
Han hade inte haft kontakt med Julio Heredia.
Han hade inte synts till eller begått sina vanliga brott.
Han var ett spöke.
Little Huero, Julio Heredia, såg ut att vara den huvudmisstänkta.
Jag var tvungen att få tag i honom.
Ska vi ta en paus? Kan du hänga kvar ett tag?
-Okej. -Kommer strax.
-Kommer det att stanna vid det här? -Hur sa?
Kommer nån få reda på det här?
-Om jag skvallrar? -Jag vill inte bli dödad.
-Jag berättar inte för Little Huero. -Okej.
Det jag hade räckte inte för att gripa William.
Och eftersom han hjälpte mig frivilligt
skulle jag bli tvungen att släppa honom.
Jag hade lovat det.
-San Bernardino? -Kan du släppa av mig på Parkview?
Parkview? Ja.
Men han bidrog med en stor pusselbit.
De här personerna var också på platsen när mordet inträffade.
William Lemus Junior, vars smeknamn var Little Rascal.
Och hans bror, Manuel.
Manuels smeknamn var Tripper.
Det var bara skitsnack.
I skolan siktade gäng in sig på småungar, för att rekrytera dem när de är barn.
Jag sa att de var för unga.
Men de sa: "Hur tror du att vi fick dig att gå med?"
FÖRE DETTA 5150-MEDLEM
Jag gick på deras hemmafest och gillade allt de gjorde.
Huset var fullt av folk.
Hög musik spelades.
I det ögonblicket kände jag att det var här jag ville vara.
Plötsligt kom en kille på cykel fram till mig.
I början av skolåret var det nån som sa att killen på cykeln skjuter folk.
Julio.
"Ge honom en öl", sa han.
"Jag dricker inte."
"Vill du gå med eller inte?"
"Ja."
"Ge honom lite gräs."
"Jag röker inte."
"Vill du vara med? Gör det här och det här."
Han höjer handen: "På honom."
En i gänget tacklade mig till golvet och höll fast mig.
Och sen var jag med.
De började krama och hålla om mig.
"Vi skyddar dig om det händer nåt."
I skolan vill de att jag ska hänga med dem och sitta vid deras bord.
Jag blev en av dem.
Jag tyckte inte att jag hade nåt att vara rädd för.
Jag borde känna mig trygg att ingen vågade ge sig på mig.
Jag är med dem som ger sig på folk.
Vi levde ett lugnt liv där. Väldigt lugnt.
Det var aldrig några problem.
De killarna var hans vänner, för att de var från samma område.
De var hans vänner.
De verkade så oskyldiga.
De visade mig respekt och använde inte fult språk.
Jag hade ingen aning om vilket stort problem det var.
Jobbet var inte klart än. Därför stannade jag kvar så länge.
Jag loggade aldrig ut, för jag hade mycket mer att göra.
JOKES: VAD FÅR DIG ATT LE? ANGEL: FAMILJEN
Jag försökte verkligen vara Crystal.
ANGEL: OCH JAG ÄLSKAR ATT SJUNGA JOKES: DU HAR SÄKERT EN VACKER RÖST
Att få nån att bli kär i nån som är död känns inget vidare.
När jag messade som Angel…
…och låtsades vara henne, höll jag henne levande i hjärtat.
Jag var med henne hela nätterna.
När jag var uppe sent.
Det var nog det som gjorde det jobbigt till slut.
Det kändes som…
…att jag inte kunde sluta låtsas vara henne fast hon var borta.
Det var svårt att se hennes ansikte varje dag.
JOKES: NÄR SKA VI SES?
FÖRSÖKER DU PLÅGA MIG?
Då blev MySpace jobbigt för mig.
SNÄLLA SVARA
Jag sa till faster Belinda att det fick räcka.
Jag orkade inte mer.
Ja, jag blev väldigt deprimerad.
"Varför är inte William Sotelo gripen?"
De hade fått reda på allt, och han erkände det.
Allt når bristningsgränsen, förr eller senare.
Som när man fyller en burk med nåt.
När det inte finns mer plats börjar burken spricka.
Och det sipprar ut när det inte har nånstans att ta vägen.
Jag förstår att du vill sköta det här. Dina bröder vill sköta det.
Men skadan är tillräckligt stor nu. Det är inte värt att sitta i fängelse för.
Er mamma behöver inte den här sorgen.
Hennes pojkar var inte intresserade av att vi skulle lösa det här.
De brukade sköta saker på sitt sätt, och det var inte bra för nån.
Vill dina söner ta hand om det här själva?
-Nej. -Inte? Det var ju bra.
Vi behöver inte sånt där.
Enbart för att jag lovade min mamma
lät vi bli att göra det som vi ville.
Okej, allihop, inget våld. Inte i min dotters namn.
Men i bakhuvudet visste jag att jag skulle döda honom.
Så jag tog över profilen.
För efter så många månader börjar man undra om han nånsin åker fast.
Jag blev helt uppfylld av ilska.
Jag lärde mig allt jag kunde om deras familjer och om dem.
Riverside High School.
Jag började bli djärvare.
Jag körde förbi deras hem och fotade bilar och registreringsskyltar.
Jag ringde FBI och gränspolisen.
Jag försökte få alla utvisade.
Jag försökte skaffa problem för dem.
Jag kollade upp deras religiösa sedvänjor.
Santeria. Jag la grejer i deras trädgårdar.
Svarta ljus och en voodoodocka med en massa nålar i.
Belinda var helt rubbad.
I sin egen lilla värld. Och…
Jag älskade henne till döds, men hon kan vara galen.
Jag la till medlemmar ur gänget Casa Blanca som vänner.
Jag skrev till dem att William Sotelo snackade skit om er.
"Han säger att ni är fega." Det gjorde dem förbannade.
"Vill du mucka på MySpace?"
Mucka på MySpace…
Och jag sa: "Bitch, vill ni träffa mig?
Kör 91:an, ta avfarten mot La Sierra och sväng höger.
Jag kör en vit Ford Expedition, bitch."
Hon började föra liv på MySpace-kontot.
Innan var det toppen,
men det ställer till det om man hotar dem
och börjar göra saker som väcker sympati.
Inspektör Wheeler kom och sa
att ett stort antal vita Ford Expeditions
blev beskjutna, uppbrända och vandaliserade.
Jag vill bara undvika våghalsar som ställer till det för oss.
Och han sa: "Lägg av med de där dumheterna.
Undvik internet och låt oss göra vårt jobb."
"Okej. Jo, säkert. Det låter ju bra."
Jag började komma nån vart och tänkte verkligen inte backa undan.
Sen blev det den 20 april. 420 är brottskoden för marijuana.
GLAD 420 MAMI! NU SKA VI RÖKA PÅ!
Alla hade skrivit "Glad 420".
"Röker en bamsing", "vi festar".
Sen började jag fundera. Fest…
Jag började skicka ut bulletiner
om att Angel skulle ha fest den 6/6 2006,
men jag skulle inte berätta var festen var förrän klockan sex på kvällen.
BULLETINER ÄR MEDDELANDEN TILL ALLA DINA VÄNNER
Jag minns att hon berättade om 5150-gänget,
och att hon låtsades vara nån annan för att locka till sig en av killarna.
Hon skulle hålla nån sorts fest.
I Perris finns en väg som heter Ryder Road.
Och nu blev det hela ännu galnare.
Där kunde jag se dem komma, men de kunde inte se mig.
Och jag bara… Ja.
Hon sa: "Du anar inte vad jag gör."
Det gjorde mig ännu räddare.
"Jag vet att du vill göra det här, men det är galet."
SOLNEDGÅNG DEN 6 JUNI
POLISSTATIONER I RIVERSIDE
HUR LÅNGT KAN MAN HÖRA PISTOLSKOTT?
Vem skulle skjuta?
Jag tänkte skjuta dem. Det skulle jag göra.
De var mina. Jag skulle skjuta dem själv.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Jag hade en plan och en pistol.
-Är du bra på att skjuta? -Det skulle vara på nära håll.
Så fort han kom fram hade jag tänkt knäppa honom.
Och då är det ute med honom.
Jag minns att jag kom hem och…
Hon var på väg ut. Hon var beslutsam.
Vad det än var skulle det få henne att må bättre.
Det var det hon ville.
Min man och mina pojkar sa: "Mamma, du måste lägga ner. Sluta."
Vi tänkte inte låta henne göra det. Annars skulle vi förlora vår mamma.
Jag hade planerat att mörda folk.
Låt det sjunka in.
Man har självmordstankar, mordtankar och bara…
Man bryr sig inte, men samtidigt bryr man sig för mycket.
Det var dagen innan.
ANGEL: DU ÄR KVAR HÄR
Jag tänker inte skada eller döda honom.
JOKES: TJEJEN
Men jag satt vid datorn och bara grät.
ANGEL: JAG VET VEM DU ÄR
ANGEL: ÄLSKAR DU MIG? JOKES: DET VET DU ATT JAG GÖR
Jag ville att han skulle känna vår smärta.
ANGEL: SÄG DET DÅ
JOKES: JAG ÄLSKAR DIG
ANGEL: I SÅ FALL
VARFÖR DÖDADE DU MIG?
Du pratar inte med Angel. Det här är flickan du dödade.
JAG ÄR CRYSTAL THEOBALD
Tydligen visste du inte ens vem du hade dödat,
för att ingen av er kände igen hennes foto.
Varför dödade du mig?
Jag hade drömmar och förhoppningar.
Varför?
INLOGGAD NU!
Han svarade inte på det.
Då lämnade jag över MySpace-kontot till utredaren.
Jag lämnade över lösenorden och kontot för att hålla mig själv i schack.
Jokes gick under jorden. Ingen fick kontakt med honom.
Eftersom vi inte hade William i förvar då
behövde jag nån som kunde berätta vad som hade hänt i bilen.
Det här är Wyburn, centrum för 5150:s område på den tiden.
Där bodde två andra gängmedlemmar som hade varit i bilen, bröderna Lemus.
Huset till vänster var bröderna Lemus hem.
Jokes hade pekat ut dem som några av dem i bilen,
så de var nästa steg, eftersom jag inte hittade Julio.
Det var en skjutning.
Jag vet inte om folk sköt mot er eller om ni sköt nån.
Om jag var inblandad i en skjutning skulle jag komma ihåg det.
Han frågade mig igen.
"Vi vet allt.
Du är den enda som inte pratar."
Du förnekade ju att du var i bilen, men nu vet jag att det är lögn.
Du sa att min bror är där borta och du lät oss prata lite.
Sen sa han att jag måste berätta, för annars blir jag inlåst.
Han var ärlig.
Han dolde inget. Han sa att han var där.
Han sa: "Din bror är i rummet bredvid, och han har berättat allt."
-Är det här bilens framdel? -Ja, det är det.
Okej.
Det här är jag och min bror. Vi var de enda som satt där bak.
-Är ni längst bak? -Ja.
Det här är William Lemus teckning.
Han pratar om Jokes och Huero.
Jokes berättade vilka som var i bilen, och William Lemus bekräftade det.
Utsagorna stämde överens.
Samma fordon och skytt.
Han sköt ganska högt upp och sen siktade han mot bilen.
-Ja. -Pang.
-Och de träffade bilen. -De träffade bilen.
Det är han, inte jag.
"Vi ska hämta in honom." Okej.
Vi ska försöka prata med honom.
De hämtade dit honom.
Och där, i det ögonblicket…
…ville jag hoppa på honom…
…och attackera min bror.
Enligt reglerna ska man aldrig säga nåt.
Är det sant?
Annars dödar de honom.
Eller så ljuger du för mig.
Vill du ljuga för mig i en mordutredning?
Ta den risken. Eller berätta vad som faktiskt hände.
Så enkelt är det.
Jag har inte dödat nån.
Berätta vad som hände, då.
"Det är okej. Du får inte ett ord från mig."
Och de släppte oss.
När de släppte oss…
…tittade jag på min bror och sa: "Jag vet inte vad du har gjort."
Jag visste redan då att gänget ville döda mig och min bror.
En dag, eller snarare en kväll…
…höll 5150 ett möte.
De sa: "Visst var det din bror?"
"Jag vet inte. Han var i ett annat rum."
"Varför var han i ett annat rum? Varför var han där längre?
Varför kom han ut efter dig?"
"Jag vet inte."
"Tänk om jag dödade din bror?
Vore det okej för dig?"
Jag tittade på honom och sa…
"Jag skulle göra precis som du om nån hade dödat din bror."
Så jag fattade mitt beslut då.
Jag la av.
Jag lämnade allt.
Jag ville att min bror skulle leva.
Jag och min bror åkte till LA.
Om de inte fick tag i oss skulle de försöka med mina föräldrar.
Jag sa åt dem att ge sig av.
De lyssnade inte.
Sir, vad är din adress?
3445 Glasgow.
Ett gäng barn var klädda i svart.
Kanske var de inte barn, de var för långt borta.
Okej, och hur många barn pratar du om?
Ungefär 10-12 stycken.
Min man ringde polisen, och de frågade om vi skulle stanna.
"Nej, hur kan jag stanna? Vi åker, men skicka dit nån."
Vad heter ni?
Jag heter William Lemus, men jag vill inte bli inblandad i det här.
-Vill du inte att polisen knackar på? -Så klart inte.
Vi gav oss av, men vi visste inte vad de skulle göra.
Om min mamma inte hade åkt hade de nog bränt ihjäl dem.
Sakerna hade affektionsvärde.
Men jag är kristen, och det står i Bibeln att människans tankar inte är Guds tankar.
Finns det lojalitet i världen?
Det betyder ingenting.
Okej, Manuel. Din pappa sa att du ville prata.
-Ja. -Okej.
När de försökte skada mina föräldrar sa jag:
"Okej, ring utredaren. Jag ska berätta allt han vill veta."
Minns du vad som hände den kvällen?
-Jag kan berätta allt nu. -Okej.
Det började med att mina vänner, nån gång sent på kvällen,
kom och knackade på hos oss.
Det är kvällstid.
Jag sitter i en suv.
En bil kör fram.
KLOCKAN 20.26
En av killarna kliver ur bilen…
SJUTTON MINUTER FÖRE SKJUTNINGEN
"De försökte döda mig med min dotter i bilen."
Det var en stor suv eller pickup.
De tillhörde MD.
Ett annat gäng.
Julio var fast besluten att göra nåt.
"De kan dra åt helvete. Vi knäpper dem."
De hade dykt upp vid Greenpoint och Geranium
för att hämnas mot ett rivaliserande gäng
som de trodde hade skjutit mot en av deras medlemmar den dagen.
De kände inte till Theobalds och hade ingen koppling till dem.
Men de stöter på Roberts suv och ser honom.
Jag vet inte vad som hände. Jag bara satt där i suven.
Vi stod parkerade, och han stod framför oss.
När Robert kör iväg jagar de honom.
Då tappar de bort honom och stannar vid korsningen Greenpoint och Geranium.
Två fordon kör fram till en bil som har stannat nästan mitt i korsningen.
De tror att det är ett rivaliserande gäng som ska angripa dem.
Julio kliver ur bilen och går ut på gatan.
Då har han redan tagit fram pistolen och börjat skjuta.
Crystal träffades i bakhuvudet, precis vid nacken.
Det var den sista skottsalvan innan fordonet lämnade området.
Fyra kvarter därifrån stannar bilen. Vi visste att nån blev träffad.
-Utanför? -Ja.
-Lil Huero. -Bara Huero?
-Bara han. -Okej.
Jag fick en bra relation till William Lemus och Manuel.
Jag tror att de litade på att jag ville deras bästa.
Jag stod upp och vände mig om så att han såg att jag inte var buggad.
De kunde bli mina nyckelvittnen i fallet.
Han var på passagerarsidan, men i sätet bakom.
Det ökade chanserna för att ställa nån inför rätta. Nån skulle hållas ansvarig.
DEN 8 AUGUSTI 2007 18 MÅNADER EFTER CRYSTALS DÖD
Polisen! Husrannsakan!
Vi gjorde genomsökningar av gänget ihop med andra myndigheter.
Polisen utförde en rad gängrelaterade husrannsakningar.
Nånstans i närheten av 25 till 30 hus söktes igenom samtidigt en morgon.
Det var ett skräckvälde, enligt åklagaren. "Vi krossade nog gänget i onsdags."
Killarna som samlade information om Julio Heredia
sa att de fick ett tips om var han var.
Julio vaknade en dag omgiven av poliser. De var mexikanska poliser.
Jag tror att vi tog hit honom inom en dag.
Idag tar vi tillbaka vår park, våra gator,
vårt grannskap och vårt lokalsamhälle och återlämnar det till invånarna.
Det är inte rättvisa. Rättvisa hade varit om Crystal kom tillbaka till oss.
Nyhetsteamen kom. Jag blev helt paff.
Information från hennes sociala medier ledde polisen till gripandena.
Vi fick veta kvällen innan
att Julio Heredia hade blivit häktad för mordet på min dotter,
och att han satt i förvar.
Tack, Jesus. De tog honom.
Du är anklagad för mord. Är du verkligen så självsäker?
Jag märker att du inte är det.
Jo, det är jag. Jag tänkte på annat.
-Vad tänker du på? -Tänker du på Anna?
-Barnet hon gravid med? -Ja.
Det är mycket som händer i ditt liv just nu.
Hur långt gången är hon?
-Fyra månader. -Fyra månader?
-Vet du vilket kön än? -Nej.
Hur mår hon?
Hon mår bra.
Du väntar barn.
Föregå med gott exempel och bete dig som en man.
Du begick ett misstag. Alla begår misstag.
Vissa är större än andra.
Nu har du chansen att göra en förändring.
Du kan bli en ny människa, Julio.
Vill du sova på det ikväll?
Nej, jag vill bara ha en jäkla advokat.
Ge mig det jag har rätt till, att ha nån här.
Så nu vill du ha en advokat? Du kan få en om du vill.
Vill du ha det? Visst.
-Du har mycket att tänka på. -Ni förstår mig ändå inte.
OFFENTLIGA FÖRSVARARE
Jag skulle beskriva Riverside som rättssystemets vilda västern
här i södra Kalifornien. Det är svårjobbat.
Åklagarmyndigheten har ett visst rykte och är aggressiv när det gäller gängfall.
Så aggressiv att de vill avrätta gängmedlemmarna.
Vi representerar Julio och försöker ta tillvara hans intressen.
Men det är ett tufft beslut för en familj som har förlorat nån.
Sen hämtar vi in familjen
och diskuterar med åklagaren om dödsstraffet.
Belinda insisterade att hon ville att han skulle betala det yttersta priset.
Och jag klandrar henne inte alls.
Ja, jag hatar honom.
Det gör jag.
Jag kommer inte på ett tillräckligt strängt straff.
DELSTATEN YRKAR PÅ DÖDSSTRAFF
I dödsstraffsfall är man helt inställd på att rädda en människas liv.
Den personens hela liv måste utredas.
För man dödar inte bara en del av människan som begick brottet,
man dödar hela människan.
Så man måste berätta hur personen blev så.
Inte ursäkter, men förklaringar.
Han var så liten på den här bilden. Pytteliten.
Hans stora öron.
Jag minns utskicket.
JULIO HEREDIAS SYSTER
Papper man måste fylla i om man är över 18 och vill närvara vid en avrättning.
Åh, min mamma!
Det var svårt att bo med min mamma.
Hon missbrukade droger och alkohol…
Jag åt saker som låg på golvet, för vi var så hungriga.
Att se fotot väcker en massa dåliga minnen till liv.
Vi hade ingen mat. Vi hade inga möbler.
Julio fick ta hand om oss alla, skaffa pengar och jobba.
Julio var den enda fadersgestalten jag har haft.
Vi såg upp till Julio.
Vi ville vara som han och klädde oss som han.
Vi var stolta.
Vi brukade gå till skolan och säga: "Det är vår kusin."
Vi bodde här, och han bodde på andra sidan gatan.
Det var sista stället han bodde på med sin mamma.
Julio var 14-15 då.
Han kunde nog inte acceptera att mamman inte ville ha tillbaka dem.
Hon försökte inte få tillbaka dem.
Den här bilden påminner mig om
när de började gå ut och bli inblandade i allt det där.
Han började umgås med äldre killar som bjöd hem honom och gav honom droger.
Och de började låta honom göra saker som han inte borde ha gjort.
Alla är med här.
Vad unga de ser ut på den bilden.
En kille knivhögg honom med en stor kökskniv.
Julio är spinkig, så kniven stack ut genom ryggen.
Då insåg jag att han hade förändrats.
Hans glädje var borta. Den var död.
Till och med Nick sa:
"Jag gillar inte den jäveln. Inte alls.
Men mamma, du måste tänka på att när jag var 17 så sket jag i allt."
Jag gillade att sporta, som att spela fotboll och cykla.
När Crystal blev dödad började jag få problem i skolan med slagsmål,
jag var på dåligt humör och arg på världen, antar jag.
Han började bli strulig och arg. Han ville hämnas.
Och vi förlorade honom till ett gäng.
-Vilken son? -Nicholas.
Jag var med i ett gäng som var fiender till 5150.
Jag passade in direkt där.
Fan ta idioterna. Vi ska hitta dem och…
Nu var jag rädd för att min son skulle bli dödad av gängvåld,
för att han var gängmedlem, eller döda nån.
Jag blev ofta gripen som tonåring.
Jag begick vapenbrott och misshandel.
Det satt jag inne för, och det var det inte värt.
Man kan inte tro det först.
Man vill inte tro att ens barn kan göra nåt sånt och skaffa vapen.
"Hur fick du en pistol? Var fick du en pistol?"
Jag nådde botten.
Det här var Belindas väckarklocka.
Jag var tvungen att titta inåt
och fråga varför jag kände så här.
Varför jag var förbannad på världen.
Var kommer ilskan ifrån?
Vad är jag arg på?
Jag var arg på mig själv. Jag var besviken på mig själv.
Vem är det? Ducka!
De kommer igen. Göm dig bakom bilen, Ben. Skynda!
Vänta, tror du att han är tonåring?
Sista gången jag missbrukade var dagen Crystal blev mördad.
Ja, jag var hög.
-Han var kortare än jag. -Kroppsbyggnad?
Kära nån…
Det var det enda Crystal ville. "Mamma, bli ren."
Hjärtat bankar. Jag kan inte tro att det är sant.
Och jag kunde inte göra det för henne medan hon var i livet.
Jag måste förlåta mig själv.
Och det är svårare än att förlåta Julio Heredia.
Det är det.
OFFER SKA HÖRAS
Varje dag är det på nyheterna.
Det är bara namnen som är nya.
Jag förstår det här med drogerna och gängen
och att alla var höga den kvällen.
Jag kan säga att det kunde ha varit jag.
Det var skälet till att vi bad honom att inte yrka på dödsstraffet.
Jag gjorde det rätta för första gången i mitt liv.
EFTER ATT YRKAN PÅ DÖDSSTRAFF STRYKS STÄLLS JULIO INFÖR RÄTTA
DET ÄR FEM ÅR SEDAN CRYSTALS DÖD
DISTRIKTSDOMSTOL
Gängmedlemmar som är lojala mot sitt gäng
vet priset de får betala om de tjallar,
så det är ovanligt att en eller två samarbetar med oss.
Det var jättestort.
När han hör skottet kliver han ur bilen. Han kliver ur.
Då hör jag flera andra skott.
Jag var lite rädd för att…
…jag vet hur många som är med i organisationen.
Det är inte nåt man bara lämnar.
Har du sett Little Huero ta meth? Har du aldrig rökt med honom?
Nej, men jag vet när han har rökt, för att pupillerna är vidgade då.
Det var galet att se dem vittna mot min bror.
För de växte upp med oss.
De var alltid där, hemma hos oss.
Jag såg Little Huero skjuta första skottet.
Jag såg inte de andra, bara det första.
Jag kände mig sårad, för vi brukade umgås varje dag.
Jag trodde att de ljög för att komma undan.
Hade du kontakt med dem? Pratade de med dig?
Inte alls. De tittade på mig, men jag ville inte titta på dem.
Jag tror att Manuel grät när han vittnade, så…
Jag vet att han inte ville göra det han gjorde.
Precis som alla i världen inte menar att göra det.
Domarens kommentarer var väldigt hårda.
"Mr Heredia är ingen god människa. Han är en våldsam och kallblodig mördare…
Han ska betala priset för det han har gjort."
JULIO HEREDIA FICK LIVSTIDS FÄNGELSE UTAN MÖJLIGHET TILL FRIGIVNING
MANUEL OCH WILLIAM-DAVID LEMUS BLEV INTE ÅTALADE
Vi levde farligt.
Vi gjorde saker som folk inte ens kan föreställa sig.
På grund av dem får vi mardrömmar.
Jag lever med det varje dag.
Jag kan inte köra nerför gatan där jag är uppväxt…
…utan att tänka på det.
Jag har drömt om henne.
Jag värdesätter alla mina minnen.
Det var en månad sen.
Crystal stod där och hon hade på sig en vit klänning.
Sen vaknade jag.
Det blir svårt att förlåta mig själv.
Mamma och pappa försöker alltid skydda mig
och ge mig nåt bra.
Jag försöker att inte svika dem igen.
Jag vill ha barn och familj.
Och göra nåt.
TIO ÅR EFTER CRYSTALS DÖD ÄR WILLIAM "GILLAR" SOTELO PÅ FRI FOT
Det var personligt mellan William Sotelo och mig.
Det är inte över förrän han åker fast.
Jag känner att han måste bli inlåst för att Crystal ska få ro.
Få se vad William Sotelo…
Enhet.
Det visar att han lever ett hyggligt liv, var han nu är.
Vad fint. Översteprästinnan.
Det representerar mig.
Det visar att jag är klok nog för att gå vidare i mitt liv.
Jag ska lyssna på min intuition och ha tålamod
och noga överväga vad jag vill innan jag handlar.
Och rättvisekortet.
Han är vår. De hittar honom en vacker dag.
Bättre tider väntar.
Ja.
TVÅ VECKOR SENARE GRIPS SOTELO I MEXIKO
HAN ÄR EN GIFT FYRABARNSPAPPA SOM ARBETAR SOM CHILIBONDE
BELINDA FICK ETT TIPS PÅ FACEBOOK SOM LEDDE TILL HANS GRIPANDE
Rättvisa och hämnd? Ja, de är i princip samma sak.
Men det ena betyder att man förblir fri, det andra att man blir förövare.
Den gränsen korsade jag nästan själv.
2020, 14 ÅR EFTER CRYSTALS DÖD,
DÖMDES SOTELO TILL 22 ÅRS FÄNGELSE FÖR DRÅP
Undertexter: Dann Ling