Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ראשית, אלוף אולימפי… ‬
‫- אולימפיאדת מונטריאול 1976 -‬
‫…ברוס ג'נר! ‬
‫זה נגמר. ‬
‫תמיד היו לי כל מיני עניינים,‬
‫אבל בלעדיהם,‬ ‫לא נראה לי שהייתי משיגה את מה שהשגתי.‬
‫הייתי ממש ממוצעת.‬
‫טוב, למעשה, הייתי מתחת לממוצע.‬
‫הייתי דיסלקטית,‬
‫וסבלתי מבעיות זהות.‬
‫אבל בשיעור התעמלות בכיתה ה',‬
‫המאמן אמר, "רוצו סביב הכיסאות", ‬ ‫ומדד זמנים לכל ילד.‬
‫בסופו של דבר השגתי את התוצאה המהירה ביותר.‬
‫מנקודה זו השתנו חיי לנצח.‬
‫אם הייתי תלמידה ממוצעת, ‬
‫תלמידה טובה, בלי בעיות זהות,‬
‫לא הייתי זקוקה לספורט.‬
‫אבל הייתי זקוקה לו...‬
‫כי באמת הייתי שונה.‬
‫אף אחד לא ידע,‬
‫אבל עמוק בנשמתי, הייתי שונה.‬
‫אז בניתי את דמותו של ברוס.‬
‫וברוס היה אדם טוב.‬ ‫ברוס עשה הרבה בחייו,‬
‫ואני גאה מאוד בהישגים שלו.‬
‫למען האמת,‬
‫הייתי רוצה לחלוק לו כבוד.‬
‫אבל אתם יודעים מה?‬
‫קייטלין תמיד חיה עמוק בפנים.‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫- הסיפור שלא סופר: קייטלין ג'נר -‬
‫- מליבו, קליפורניה -‬
‫היי, מותק!‬
‫בואי הנה.‬
‫מה את עושה? מה? אני יודעת.‬
‫זו תמונה חמודה מאוד שהשתמשנו בה.‬
‫היינו בהוואי ותפסתי את קנדל וקיילי‬
‫והרמתי אותן גבוה למעלה.‬
‫הן חשבו שזה מאוד כיף.‬
‫זה די מעניין.‬
‫קבעתי שיא גינס,‬
‫השגתי מיליון עוקבים בטוויטר ‬ ‫בזמן המהיר ביותר.‬
‫עשיתי את זה בארבע שעות ושלוש דקות.‬
‫יודעים את מי ניצחתי?‬
‫ברק אובמה עשה את זה ‬ ‫בחמש נקודה ארבע או משהו כזה.‬
‫השגתי אותו בשעה.‬
‫וכאן מסגרתי, "יום אב שמח".‬
‫הטלפון שלי מצלצל.‬
‫הוא בחדר השני.‬
‫זאת אימא.‬
‫מצלמים אותך עכשיו.‬
‫אני לא צריכה שיצלמו אותי, מותק.‬
‫אני יודעת שאת לא צריכה להצטלם.‬ ‫אל תדאגי.‬
‫נדבר עוד מעט.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני, ביי.‬
‫ביי.‬
‫זו אימא שלי.‬
‫אימא שלי,‬
‫בת 92 ועדיין חדה כתער,‬
‫והיא תמכה בי המון לאורך השנים.‬
‫היא תמכה המון כי, אתם יודעים,‬
‫איבדתי את אבא שלי ‬ ‫הרבה לפני שעברתי התאמה מגדרית.‬
‫תמיד חשתי חרטה שאבא שלי‬ ‫לא הכיר את הסיפור שלי.‬
‫הייתה לי מערכת יחסים טובה עם אבא שלי.‬
‫תמיד היינו קרובים בגלל הספורט.‬
‫הוא אהב את ברוס, הילד שלו.‬
‫ומעולם לא הכיר את כל הסיפור שלי.‬
‫בגיל עשר או אחת עשרה,‬
‫נהגתי להתגנב לארון של אימא שלי,‬
‫ואם הוריי לא היו בבית, ‬ ‫הייתי לובשת את בגדיה,‬
‫מודדת דברים,‬
‫שמה קצת שפתון.‬
‫פחדתי עד מוות שיתפסו אותי, ‬ ‫אבל זה מעולם לא קרה.‬
‫זה היה פשוט טאבו.‬
‫תמיד תהיתי, "אני עושה את זה בשביל הריגוש?‬
‫הכול נובע מהריגוש? אני נהנית להסתכן?"‬
‫אז תמיד התמודדתי עם בלבול נפשי.‬
‫אבל כשהספורט נכנס לחיי,‬
‫הוא הפך לזירה הקטנה אליה יכולתי לברוח.‬
‫המקום שבו יכולתי לזרוח.‬
‫בכל הנוגע לספורט, הוא היה בקטע של כדורסל. ‬
‫כשהוא סיים עם כדורסל, ‬ ‫הוא היה בקטע של אתלטיקה.‬
‫כשסיים עם אתלטיקה, הוא פנה לסקי מים. ‬
‫הוא היה תחרותי מאוד. ‬
‫למען האמת, בגלל הדיסלקציה‬
‫וחוסר הביטחון בעצמי מבחינה אינטלקטואלית,‬
‫מעולם לא חשבתי שאלמד בקולג',‬
‫אבל בית הספר הקטן הזה בלמוני, איווה, ‬ ‫אוניברסיטת גרייסלנד,‬
‫הציע לי עסקה, לשחק פוטבול.‬
‫שם פגשתי את כריסטי.‬
‫פגשתי את ברוס ביום הראשון ללימודים.‬
‫האדם הזה שמעולם לא פגשתי פשוט ניגש אליי…‬
‫- כריסטי סקוט -‬
‫ואמר, "תצאי איתי לסרט ביום שישי בערב?"‬
‫ואני…‬
‫"בסדר".‬
‫ואז הוא פשוט ברח.‬
‫הוא היה ממש מצחיק,‬
‫והוא לא ידע כמה הוא היה נאה.‬
‫הוא היה פשוט בחור רגיל וממוצע.‬
‫אני זוכרת שדיברנו על התעמלות…‬
‫והוא אמר, "אני אוהב התעמלות".‬
‫ואז הוא עשה גלגלונים וסלטות לאחור על הדשא,‬
‫תוך שניות.‬
‫זה היה כל כך מפתיע ומרשים,‬
‫וגיליתי שהוא יכול לעשות הכול.‬
‫הוא יכול לעשות הכול.‬
‫השני בינואר, 1969.‬
‫שיחקתי בתפקיד ליינבקר כדי לחסום פאנט.‬
‫עברתי את הקו. במהירות שיא.‬
‫התכוננתי לקפוץ,‬
‫והסינגל סייפטי פגע בי בברך‬
‫והיא נשתלה חזק באדמה.‬
‫בום.‬
‫קרעתי אותה.‬
‫חשבתי, "זה סוף הסיפור של הספורט.‬ ‫סיימתי עם זה.‬
‫אני לא חושב שהברך שלי תשרוד את זה".‬
‫אני זוכרת שראיתי אותו‬ ‫מסתובב עם גבס על הרגל,‬
‫והוא היה מתבטל ומזעיף פנים.‬
‫היו לו מצבי רוח. ‬ ‫כשהוא נפצע עברה עליו תקופה נוראית.‬
‫לא ידעתי מה אעשה אחר כך.‬ ‫לא ידעתי אם הברך שלי תחזור לעצמה.‬
‫לא חשבתי שאצליח לעבור את זה,‬
‫ולא ידעתי מה צופן לי העתיד.‬
‫- ל.ד וולדון -‬
‫אבל ל.ד וולדון, מאמן האתלטיקה,‬
‫תפס אותו ואמר,‬
‫"אני חושב שתהיה טוב יותר בקרב עשר",‬
‫והשאר היסטוריה.‬
‫מאוד התרשמתי מברוס כי הוא מקשיב לך, ‬
‫ורוצה לעשות כמיטב יכולתו. ‬
‫- ברך פצועה לא מצליחה להאט את ג'נר -‬
‫לא היה לי מושג למה אני נכנסת,‬
‫אבל בשנה השנייה שלי‬ ‫התחריתי בקרב עשר לראשונה.‬
‫- ג'נר מסתכל קדימה -‬
‫המרוץ הזה,‬
‫שינה הכול.‬
‫מרוץ אחד.‬
‫אני זוכרת שניגשתי לקו,‬
‫והאדרנלין התחיל לזרום.‬
‫בום!‬
‫הדופק שלי קפץ מ-80 ל-180 ברגע.‬
‫חשבתי לעצמי,‬
‫"התחרות הזו נוצרה בשבילי".‬
‫זה פשוט סיקרן אותי. ‬ ‫ההיסטוריה שלו סקרנה אותי.‬
‫1912,‬
‫המנצח בקרב העשר הראשון היה ג'ים ת'ורפ,‬
‫ומלך שוודיה אמר לג'ים,‬
‫"אתה באמת הספורטאי הגדול בעולם".‬
‫מעניקים לך את התואר הזה.‬
‫הייתי אובססיבית לזה מאותו רגע והלאה.‬
‫- הנבחרת של ג'נר זוכה בקרב עשר -‬
‫באותה שנה, ‬ ‫שברתי את שיא אוניברסיטת גרייסלנד בקרב עשר.‬
‫בשנה האחרונה שלי, ב -1972, ‬ ‫הגעתי לראשונה לנבחרת האולימפית.‬
‫הייתי חסרת חשיבות.‬
‫לא הייתי אמורה להגיע לצוות, אבל הגעתי.‬
‫- מינכן, 1972 -‬
‫זה היה הריגוש הספורטיבי הגדול בחיי.‬
‫קרב העשר מורכב מעשר תחרויות.‬
‫יש חמש תחרויות ביום הראשון,‬ ‫חמש תחרויות ביום השני.‬
‫כל תחרות סותרת את התחרות הבאה.‬
‫בהדיפת כדור ברזל אתה צריך להיות גדול וחזק ‬ ‫ולזרוק כמה שיותר רחוק,‬
‫אבל אחר כך, בקפיצה לגובה, ‬ ‫אתה לא מצליח להתרומם.‬
‫איפה נמצא האיזון?‬
‫לא רק פיזית,‬
‫אלא גם נפשית.‬
‫התחרות היא עזה ביותר.‬
‫אף אחד לא מנצח את קרב העשר.‬
‫לא היה לי סיכוי.‬
‫סיימתי במקום עשירי.‬
‫הדבר החשוב ביותר קרה לאחר מכן.‬
‫רציתי להישאר כדי לצפות בטקס.‬
‫מעולם לא ראיתי טקס הענקת מדליות אולימפי ‬
‫ממש מולי.‬
‫עמדתי בצד,‬
‫צפיתי במיקולה אבילוב מברית המועצות‬
‫והתרשמתי לגמרי מהאדם הזה.‬
‫הוא כרגע ניצח בקרב עשר‬
‫וראיתי אותו מקבל את המדליה שלו.‬
‫אמרתי לעצמי,‬
‫זהו זה".‬
‫זה בדיוק מה שאני רוצה.‬
‫אחרי שהוא חזר הביתה,‬
‫ברוס דיבר הרבה על אבילוב.‬
‫אני זוכרת שברוס דיבר על אבילוב‬ ‫כאילו הוא אלוהים.‬
‫אבילוב היה ספורטאי מוכשר מאוד‬
‫והייתה לו השפעה ענקית על החיים שלי.‬
‫היו לו כישורים טובים.‬
‫הוא היה כישרוני. ברור שהוא עבד קשה.‬
‫אבל הוא היה חזק להפליא מבחינה נפשית.‬
‫היה לו הכול.‬
‫הוא היה מברית המועצות באמצע המלחמה הקרה.‬
‫בברית המועצות ‬ ‫היו מחנות אתלטיקה לילדים קטנים‬
‫בהם אימנו אותם, העבידו אותם, ‬ ‫ושמו אותם בבתי ספר לספורט,‬
‫וטיפחו אתלטים גדולים.‬
‫זה היה אבילוב.‬
‫ותמיד חשבתי,‬
‫"בחיים לא היו מקבלים אותי‬ ‫לאחת הקבוצות האלה".‬
‫התחוללה בתוכי מלחמה.‬
‫"אתה באמת טרנסג'נדר?‬
‫אתה הומו?"‬
‫לא הבנתי מזה כלום‬ ‫ אז החלטתי לסתום את הפה.‬
‫אבל חשבתי, "מה אם בארבע השנים הבאות בחיי,‬
‫בכל דקה, בכל יום,‬
‫אבדוק עד כמה טוב אוכל להיות במשהו?"‬
‫הזדמנות להוכיח את עצמי, ‬ ‫להוכיח את הגבריות שלי,‬
‫להוכיח לעולם שאני אדם בעל ערך.‬
‫אם אוכל לזכות במדליית זהב אולימפית,‬
‫אולי אוכל להוכיח שאין לי בעיות.‬
‫מעולם לא הבנתי למה זה כל כך חשוב.‬
‫אבל ידעתי שהוא נאבק בתוך עצמו ‬ ‫עם חוסר סיפוק.‬
‫אז התחתנו.‬
‫ואמרתי לו,‬
‫"אוכל לתמוך בך,‬
‫ואוכל לעזור לך להגיע לתחרויות הריצה,‬
‫ובוא נלך על זה".‬
‫העבירו אותי לסן חוזה‬ ‫ועברנו דירה באביב 73'.‬
‫מצאתי דירה ליד סן חוזה סיטי קולג', ‬
‫הדירה האחורית, המשקיפה על מסלול הריצה,‬
‫אמרתי "זאת הדירה שלנו".‬
‫רוצה לצאת לריצה, ברת'? קדימה.‬
‫נתראה בעוד שעה, ברוס. ‬
‫חיי בין השנים -1972 ל-1976,‬
‫היו מאוד פשוטים.‬
‫קמתי והתאמנתי.‬
‫כריסטי ואני גרנו בדירת חדר אחד‬
‫וחשבנו שנשמח להביא כלב.‬
‫ראיתי בעיתון שיש עשרה גורים‬
‫והיא הייתה זו שבחוץ.‬
‫ברת'ה הפכה לחברה הכי טובה שלי.‬
‫באה איתי לכל אימון,‬
‫וחפרתי חור כדי שהיא תוכל לעבור מתחת לגדר.‬
‫קדימה, ברת'! ‬
‫התאמנתי שש עד שמונה שעות ביום,‬ ‫בכל יום, 365 ימים בשנה.‬
‫פשוט להמשיך, לא להפסיק.‬
‫לא היה לי מאמן.‬
‫עשיתי את כל האימונים בעצמי, ‬ ‫היינו רק אנחנו.‬
‫15,1, ברוס, לא רע! ‬
‫תעלה הילוך בפעם הבאה.‬
‫זה היה בשנות ה-70.‬
‫אי אפשר היה להרוויח כסף בספורט.‬ ‫השנה האחרונה של הספורטאי החובב.‬
‫אז התחלתי לעבוד במשרה חלקית כסוכן ביטוח,‬
‫וכריסטי הייתה דיילת.‬
‫יחד הצלחנו לגמור את החודש.‬
‫ובסופי השבוע,‬
‫התחריתי בתחרויות ריצה בכל רחבי העולם.‬
‫חלמתי בלילה על האולימפיאדה.‬ ‫חלמתי על הטכניקה.‬
‫הייתי אובססיבית להוציא מעצמי את המירב.‬
‫בצד שמאל של המסך, ברוס ג'נר. ‬
‫זו לא תחרות חזקה של ברוס. ‬
‫אני לא אצנית גדולה,‬
‫אז ריצת ה-100 מטר תמיד הייתה אתגר.‬
‫…אבל להמשיך ללחוץ כדי להשיג תוצאה כזאת.‬
‫הייתי מתוסכלת‬
‫כי הייתי חייבת להשתפר.‬
‫- ג'נר לא מצליח להרשים -‬
‫הוא היה ספורטאי מדהים,‬
‫אבל נראה שהוא תמיד נאבק‬ ‫עם הטכניקה שלו במשוכות.‬
‫קדימה, ברוס! ‬
‫ברוס היה זקוק למישהו להתאמן אתו.‬
‫- וינס סטרייקר -‬
‫זו תמונה שצולמה בסיטי קולג', וזה ברוס…‬
‫בימי האימונים שלנו.‬
‫היינו די שריריים אז.‬
‫ברוס נתלה מהזרוע שלי.‬
‫קראתי מאמר‬
‫שברוס ג'נר ניצח בתחרות אתלטיקה,‬
‫וראיתי תמונה של הבחור החתיך הזה רץ,‬
‫וחשבתי לעצמי, "כן, אני הולך לסן חוזה".‬
‫נכנסתי ל"ימק"א" ,וברוס היה מולי.‬
‫מרים משקולות.‬
‫הוא ניגש אלי ואמר,‬ ‫"היי, אני רוצה להתאמן לקראת קרב העשר".‬
‫ואני אמרתי, "בסדר. בוא".‬
‫התחלנו לרוץ יחד, ללכת למסלול יחד.‬
‫התחלנו להרים משקולות יחד.‬
‫החלק הקשה ביותר ‬ ‫הוא לנסות להרים את המשקולות מעליכם.‬
‫שימו אותם על הברכיים, ואז הישענו לאחור,‬
‫תבעטו ברגל אחת ואז ברגל השנייה.‬ ‫נכון? אחת אחרי השנייה… ‬
‫כשהתאמנו, הוא דיבר על מיקולה אבילוב.‬
‫ברוס תמיד אמר, ‬ ‫"זה הבחור שאצטרך לעבור כדי לנצח".‬
‫הוא רצה לשבור את השיא העולמי שלו.‬
‫אז היינו עושים תרגילי דחיקה.‬
‫זה לא סתם הרמת משקולות.‬ ‫זה מהלך אתלטי.‬
‫הרמנו יותר מ-136 ק"ג.‬
‫אחרי הרמת המשקולות,‬ ‫עוד היינו יוצאים החוצה ורצים שוב.‬
‫הוא דיבר על לרוץ ריצת 1,500 מטר,‬
‫לעקוף את אבילוב ולנצח אותו.‬
‫נראה שהוא נהיה מהיר מיום ליום,‬
‫חזק יותר.‬
‫הוא התחיל לצבור תנופה ולזכות בתחרויות.‬
‫הנה ברוס ג'נר, מציג מהירות אדירה. ‬
‫הנה הוא. ‬
‫זו קפיצה טובה.‬
‫אפשר לשמוע את הנהמה. ‬
‫מבחינה נפשית, תמיד הרגשתי חלשה יותר מכולם.‬
‫זה הפך לנכס הגדול ביותר שלי.‬
‫הייתי הרבה יותר מסורה.‬
‫הייתי הרבה יותר להוטה לגבי זה.‬
‫לא אמרו לי לעשות את זה.‬ ‫לא חונכתי לעשות את זה.‬
‫זו הייתי אני.‬ ‫אני רציתי להיות טובה יותר מכולם.‬
‫אני רציתי להתאמן יותר מכולם‬
‫כי הייתי זקוקה לזה בחיי.‬
‫בשנה לפני האולימפיאדה, ‬ ‫אנשים התחילו לזהות את ברוס.‬
‫ברוס ג'נר מסן חוזה, קליפורניה. ‬
‫הוא רוצה לשפר את השיא שלו ‬ ‫במשחקים האולימפיים בקיץ במונטריאול. ‬
‫הם ידעו שהוא בראש הרשימה‬ ‫ להתחרות נגד אבילוב.‬
‫הלחץ היה ממש גדול בשלב הזה.‬
‫השנה הבאה ממש חשובה, נכון? ‬
‫ועוד איך.‬ ‫-זה שלנו?‬
‫אני בטוח שפרדי ואני נהיה שם.‬
‫שלושת המובילים כרגע הם פרד, אני ואבילוב. ‬
‫שנה הבאה לאולימפיאדה?‬ ‫-טוב, זה בעוד 11 חודשים. ‬
‫יש לי סיכוי טוב כמו כולם,‬ ‫וכנראה טוב יותר, לנצח בה. ‬
‫אני מקווה שנהיה שם. נהיה תחרותיים. ‬
‫הדרך היחידה שבה אוכל להתחרות ולנצח ‬ ‫היא לתת את כל כולי.‬
‫כרגע אני מכוון למשחקים האולימפיים.‬
‫אני אקריב כל מה שאני צריך.‬
‫- ג'נר רוצה מדליה אחת, זהב -‬
‫ריצת 1,500 מטר, ג'נר רץ להשיג את התואר. ‬
‫- מקסיקו סיטי -‬
‫ג'נר. ‬
‫ג'נר מאותגר פתאום.‬
‫זה יעזור לג'נר‬
‫כי זה יבטיח ששבע השניות האלה יהיו שם.‬
‫ג'נר נלחם נואשות עכשיו ‬
‫כי הוא לא אוהב להפסיד לאף אחד, ‬
‫במיוחד לא לטיטו מארגנטינה. ‬
‫הנה. עובר אותו…‬
‫זו חוויה בלתי מציאותית עבורי,‬
‫ולכן לא יכולתי להיות יותר מאושר ונרגש.‬
‫עד כמה חשוב לך‬
‫שהילדים שלך יראו את אבא שלהם‬ ‫זוכה באליפות גדולה?‬
‫עצם העובדה שהם כאן היא מיוחדת.‬ ‫למזלי, ניצחתי.‬
‫תודה רבה, איזה אלוף גדול.‬
‫כאן זה לעולם לא יהיה…‬
‫יופי לו.‬
‫כשאני רואה את טייגר מנצח,‬
‫אני יודעת להעריך את המאמץ שהוא משקיע.‬
‫כולם צריכים להתגבר על מכשולים בחיים.‬
‫לכולם יש דברים בחיים‬ ‫שהם צריכים להתמודד איתם.‬
‫ובמשך 11 השנים האחרונות, הוא עבר הרבה.‬
‫פיזית, רגשית,‬
‫שערוריות, הכול.‬
‫מבוכה.‬
‫אבל הוא התגבר. אני מתחרט על דבר אחד,‬
‫שילדיי, שהם הקרובים אליי ביותר עכשיו, ‬ ‫לא היו שם כשהתחריתי.‬
‫תושבי אזור פלטסבורג, ‬
‫הרשו לי לומר שזו זכות גדולה…‬
‫- הנשיא ג'רלד פורד -‬
‫וכבוד גדול ‬
‫שהזדמן לי להיות כאן, בפלטסבורג. ‬
‫הרשו לי לברך את כולכם ‬
‫על ההישג שהשגתם, ‬ ‫להגיע לנבחרת האמריקאית לאולימפיאדת 1976.‬
‫ובשם כל האמריקאים,‬
‫בהצלחה, ואלוהים יברך אתכם. ‬
‫- פלטסבורג מצדיעה לצוות האולימפי של 1976 -‬
‫- ברוכים הבאים, ‬ ‫המשלחת האולימפית של ארצות הברית -‬
‫ברוס, אתה מוכן לחתום על התמונה הזאת?‬ ‫-בטח. ‬
‫אני אהיה כאן בימים הקרובים, ‬ ‫כך שתקבלו כמה חתימות שתרצו.‬
‫הנה חתימה אחת.‬ ‫-תודה! ‬
‫אתה כל כך נחמד! ‬
‫באמת? בבקשה, בסדר? מספיק טוב.‬
‫עוד חתימה אחת!‬ ‫-תודה! ‬
‫אתה כאן, חבר.‬ ‫-אני כאן? ‬
‫העלו את כולנו למסחריות‬ ‫והסיעו אותנו למונטריאול.‬
‫אחד הדברים שהניעו אותי‬
‫היה שלעולם לא אעשה זאת שוב אחרי המשחקים.‬
‫הייתי צריך לוותר יותר מדי כדי להיות שם.‬
‫ניצחון, הפסד או תיקו.‬
‫מה שזה לא יהיה, סיימתי.‬
‫כשהגעתי למונטריאול, הייתי לחוצה.‬
‫הייתי מתוחה.‬
‫היינו בערך 70 איש.‬
‫המשפחה שלי הגיעה.‬
‫ההורים שלו, כמובן.‬
‫בני דודים,‬
‫חברים.‬
‫הספורטאים עצמם מקבלים כרטיסים,‬
‫אז ברוס וכריסטי שאלו, "אתה רוצה כרטיס?"‬
‫ברור שכן! אני נוסע למונטריאול.‬
‫תמונות עם חתימה של ברוס ג'נר, ממש כאן! ‬
‫כריסטי ואני דיברנו ואמרנו, ‬
‫ברת'ה צריכה גם לנסוע. ‬ ‫היא עשתה את כל האימונים.‬
‫המעט שאפשר זה לקחת אותה למשחקים.‬
‫האולימפיאדה היא המאורע הגדול ביותר בעולם.‬
‫יותר מ-200 מדינות מתאחדות למטרה טובה,‬
‫ומדגישות את הצד הטוב של האנושות.‬
‫זכיתי לצפות בגדולה, בטקס מרהיב העין,‬
‫ההיסטוריה מאחורי המשחקים האולימפיים,‬
‫הצבעים, המדינה.‬
‫זה גדול יותר מכל מה שעשית בחייך.‬
‫- ABC, מונטריאול, 1976 -‬
‫ממונטריאול, משחקי האולימפיאדה ה-21, ‬
‫בלעדי לשידורי הספורט של "ABC".‬
‫היום הכול מתחיל באצטדיון האולימפי החדש. ‬
‫בשבוע הבא נתחיל בסיקור קרב העשר.‬
‫התחרות התובענית ביותר ‬ ‫באתלטיקה קלה באולימפיאדה, קרב העשר…‬
‫עשר תחרויות תוך יומיים בלבד, ‬ ‫ובסיומן ריצת 1,500 מטר מפרכת. ‬
‫המנצח נחשב בדרך כלל לספורטאי הגדול בעולם.‬
‫אומרים כי לסיום יגיעו ברוס ג'נר מארה"ב ‬
‫ומיקולה אבילוב מברית המועצות. ‬
‫החלק הקשה ביותר הוא שקרב העשר ‬ ‫מתקיים תמיד לקראת סוף המשחקים.‬
‫מגיעים לחגיגה הגדולה,‬
‫וכמעט שבועיים אחרי טקס הפתיחה, ‬
‫סוף סוף מתחרים בקרב העשר.‬
‫לא רציתי לדבר עם אף אחד.‬
‫רק תניחו לי.‬
‫ברוס ג'נר, עמדה שלוש. ‬
‫שני ספורטאים מכל קבוצה נמצאים עם דיק שאפ‬
‫באולפני סי.אף.סי.אף במונטריאול. ‬ ‫בוקר טוב, דיק. ‬
‫בוקר טוב. ‬ ‫אני מקווה שלא מוקדם כל כך גם אצלכם.‬
‫איתנו כאן ארבעה מחברי המשלחת.‬ ‫ברוס, התחרות שלך מתחילה ביום חמישי. ‬
‫אני מתחרה בעוד שלושה ימים.‬
‫כל העבודה נעשתה. ‬ ‫אתמול ערכתי את האימון האחרון.‬
‫עכשיו יש לי שלושה ימי מנוחה. ‬ ‫אני לא מאמץ את הרגליים‬
‫ומתכונן נפשית לתחרות.‬
‫זהו זה, רבותיי. תודה.‬
‫לא התאמנתי כדי להופיע בטלוויזיה.‬
‫לא התאמנתי כדי לקבל תשלום.‬
‫התאמנתי כמו משוגע שמונה שעות ביום‬
‫כדי לעמוד על הבמה ‬ ‫עליה עמדו הבחורים שהיו לפניי.‬
‫רציתי שיכתירו אותי כספורטאי הגדול בעולם.‬
‫- קרב עשר, היום הראשון -‬
‫תחרויות האתלטיקה‬ ‫של משחקי האולימפיאדה ה -21.‬
‫ברגע שנכנסתי לאצטדיון,‬
‫הסתכלתי הצידה,‬
‫וראיתי את אבילוב בצד השני של המסלול.‬
‫8,454 נקודות, שיא העולם של אבילוב. ‬
‫התחרויות מתחילות בשעה עשר בבוקר ‬ ‫ונמשכות כל היום,‬
‫והתחרות הראשונה היא ריצת 100 מטר.‬
‫מפחיד לעבור את זה.‬
‫כשכל כך הרבה זמן, אנרגיה‬
‫ועבודה הושקעו בדבר כזה,‬
‫ויש לך רק ניסיון אחד.‬
‫קדימה, ברוס!‬ ‫-קדימה, ברוס! ‬
‫קדימה, ברוס! ‬
‫אני חושבת שהוא ירד מ-11 שניות! ‬
‫בזמן שהאטתי,‬
‫היה לי קשה להאט.‬
‫אולי הלך לי טוב.‬
‫לבסוף, כשהציגו את התוצאה שלי הלוח,‬
‫היא הייתה 10,94.‬
‫זו הייתה ריצת 100 המטרים המהירה בחיי.‬
‫וחשבתי, "וואו!"‬
‫10,94. ‬
‫819 נקודות לג'נר, אז ג'נר…‬
‫התחרות השנייה בקרב העשר, הקפיצה לרוחק. ‬
‫אבילוב כנראה יצטיין כאן‬
‫וגם קרצ'מר, והטבלה כרגע…‬
‫אבילוב, קופץ מצוין לרוחק,‬
‫אז אסור לי לאבד את היתרון.‬
‫עכשיו נראה את ברוס ג'נר בקפיצה לרוחק. ‬
‫זה לא תחום חזק של ברוס ג'נר,‬
‫השיא האישי שלו הוא 7,32 מטר,‬
‫אבל זו קפיצה טובה של ברוס ג'נר! ‬
‫קפיצה טובה מאוד של ג'נר! ‬
‫נראה לי שזו קפיצה טובה.‬
‫נראה טוב. ‬
‫7,05!‬ ‫-7,05! כמה אמרת שהוא רצה? ‬
‫7,21, אבל…‬ ‫-הוא הצליח.‬
‫- ויליאם ואסתר ג'נר -‬
‫לא. זה עדיין לא טוב כמו שהוא רצה.‬
‫זה ממש עצבן אותי,‬
‫כי ידעתי שאבילוב מוכן.‬
‫אנחנו צופים כעת באלוף הנוכחי,‬ ‫מיקולה אבילוב. ‬
‫חלק, בביטחון. ‬
‫על הלוח! טווח טוב על הלוח. ‬
‫הוא דרך עליו בצורה מדויקת.‬
‫דחף את עצמו קדימה‬ ‫כדי להציל סנטימטרים יקרים.‬
‫אמורה להיות לו תוצאה טובה.‬ ‫7,55 מטר בשביל 925 נקודות. ‬
‫אבילוב אמור להתקדם למעלה ‬ ‫על סמך הקפיצה הזאת.‬
‫קדימה, ג'נר, קדימה!‬
‫זריקה יפה של ברוס ג'נר! ‬
‫זרקתי למרחק של קצת יותר מ-15,35 מטר,‬
‫ועליתי למקום השני.‬
‫- קרב עשר, מיקום אחרי שלוש תחרויות -‬
‫עכשיו הגענו לתחרות האהובה‬ ‫ על מיקולה אבילוב.‬
‫הוא יוצא מן הכלל בקפיצה לגובה.‬
‫אבילוב צופה בברוס ג'נר מארה"ב, ‬
‫שמתחיל מגובה של 2,07 מטר,‬
‫וזה יהיה שיא אישי חדש לג'נר.‬
‫קפצתי את שתי הקפיצות הראשונות.‬
‫לא הצלחתי.‬
‫נשארה לי רק קפיצה שלישית ואחרונה.‬
‫אני זוכרת שעמדתי שם והתכוננתי.‬
‫הסתכלתי על הרף הזה וחשבתי,‬
‫"אם לא אצליח,‬
‫הכול נגמר".‬
‫כן! ‬
‫ברוס ג'נר! הוא עבר את הרף עם מרווח פנוי.‬
‫882 נקודות לג'נר.‬
‫ברוס מאושר. הגיוני שיהיה מאושר.‬
‫עכשיו בואו נחזור לאדם ‬ ‫שמחשיב את התחרות הזו לשלו.‬
‫הרף בגובה של 2,20 מטר.‬
‫הצליח!‬
‫אני לא חושב שהוא נגע בו בכלל! ‬
‫מיקולה אבילוב עובר 2,20 מטר.‬
‫בסולם קרב העשר, אלו 975 נקודות, ‬
‫וזהו שיא אישי חדש לאבילוב.‬
‫אבילוב עכשיו במקום השני. ‬
‫הוא קפץ מהמקום החמישי לשני,‬ ‫ואחריו ג'נר וזילבאואר.‬
‫התחרות החמישית בקרב העשר לגברים,‬ ‫ריצת 400 מטר.‬
‫מאמץ יוצא מן הכלל של מישהו ‬
‫יכול לשנות חלק מהמיקומים, ‬
‫אבל נראה שתידרש תוצאה מדהימה‬
‫לגרום לשינוי בשלושת המקומות הראשונים.‬
‫חשבתי על ריצת 400 מטר במשך ארבע שנים.‬
‫איך בדיוק רציתי לרוץ בה.‬
‫נשמעה יריית האקדח.‬
‫יש לנו התחלה טובה.‬ ‫עכשיו, כשהם עוברים את הסיבוב…‬
‫חשבתי לעצמי,‬
‫"אני ארוץ טוב מאי פעם בסיבובים".‬
‫הסתכלתי על הקו שמסתובב ופונה,‬
‫וחשבתי לעצמי,‬
‫"אל תרפה".‬
‫ובקו הסיום, ברוס ג'נר מוביל בהפרש גדול.‬
‫בודקים את התוצאה של ברוס ג'נר.‬
‫47,51 שווים ל-923 נקודות.‬
‫אם נסתכל על הטבלה אחרי חמש תחרויות,‬
‫אפשר לראות שרק 35 נקודות ‬ ‫מפרידות בין שלושת המובילים,‬
‫ומחר ייפתחו חמשת התחרויות האחרונות.‬
‫יש לך משהו לומר לאבילוב?‬
‫לא ממש. אנחנו…‬
‫אנחנו מסתדרים מצוין.‬
‫אנחנו תמיד צוחקים האחד על השני…‬
‫הגעתי לתוצאה של 2,07 מטר וחייכתי אליו,‬
‫והוא אמר, "זה טוב מאוד".‬
‫כשהוא הגיע ל-2,1 מטר אמרתי לו אותו דבר.‬
‫אנחנו מסתדרים מצוין. ‬ ‫אין יריבות או משהו כזה.‬
‫רק…ראיתי פעם ציטוט שאומר,‬
‫"אני אוהב את המתחרים שלי ‬ ‫כי הם מוציאים ממני את המקסימום".‬
‫וזה המצב ביני לבין אבילוב.‬
‫זו תהיה כנראה תחרות הריצה הטובה ביותר ‬ ‫של שנינו.‬
‫מרחק של 35 נקודות מהמקום הראשון, ‬ ‫כל התחרויות שאני חזק בהן היו לפניי.‬
‫עכשיו זה הופך לבעיה.‬
‫מדליית זהב אולימפית נמצאת על הכף…‬
‫ואמורים לנסות לישון.‬
‫ירד גשם שוטף כל הלילה.‬
‫חושבים על כל המשתנים הקיימים.‬
‫"מה אם אפסיד?"‬
‫ולמען האמת,‬
‫פחדתי פחד מוות.‬
‫הלב שלי דפק כל כך חזק,‬
‫ושמעתי תקתוק.‬
‫השעון מתקתק.‬
‫כל תקתוק של השעון,‬
‫סוף הספורט מתקרב.‬
‫התעוררתי למחרת בבוקר.‬ ‫האדמה הייתה ספוגה מים.‬
‫- קרב עשר, היום השני -‬
‫הלהבה מהבהבת בבהירות באצטדיון האולימפי ‬
‫ביום קריר, אפל ורטוב למדי במונטריאול. ‬
‫מתחרי קרב העשר פותחים את התחרות השישית‬
‫כאשר רק 35 נקודות ‬ ‫מפרידות בין שלושת המובילים בטבלה.‬
‫ריצת המשוכות היא תחרות מפחידה מאוד.‬
‫יש הרבה הזדמנויות להיכשל.‬
‫אם מפספסים משוכה, ‬ ‫נופלים על המשוכה והכול נגמר.‬
‫בלי האבנים, וזה נשמע כמו עצים…‬
‫- אוי! דיקסון נעצר. הוא פשוט… -‬
‫כמה מקצים לפניי, פרד דיקסון, ‬ ‫אחד מהאמריקאים האחרים,‬
‫החליק על המסלול. הרס את התוצאה שלו לגמרי.‬
‫פרד דיקסון מסיים ביותר 18 שניות.‬
‫הוא יצא מהתחרות.‬
‫הוא איבד יותר מדי נקודות ‬ ‫מכדי שיוכל להשלים.‬
‫אז ברוס היה די מבוהל.‬
‫עכשיו נעבור למקצה השני. ‬
‫במקצה הזה משתתף מיקולה אבילוב. ‬
‫זהו אחד מהמקצועות החזקים שלו,‬
‫ואבילוב נמצא במקום השני אחרי קרצ'מר‬ ‫כעבור חמש תחרויות.‬
‫בואו נצפה באבילוב במסלול מספר ארבע. ‬ ‫הוא נראה רגוע ויציב.‬
‫הוא מוביל.‬
‫הנה סמרה. פרד רץ חזק מאוד. ‬
‫זילבאואר מאוסטריה במקום השני, ‬
‫וסמרה במקום השלישי. ‬
‫אבילוב עם תוצאה טובה מאוד במשוכות.‬
‫14,20 שניות.‬
‫14,20. זה שיא אישי חדש שלו. ‬
‫939 נקודות לתוצאה הזאת.‬
‫תוסיפו אותן ל-4,315 הנקודות שלו, ‬ ‫והוא נשאר במקום.‬
‫עכשיו נעבור למקצה האחרון ‬ ‫של ריצת 110 מטר משוכות.‬
‫זהו ברוס ג'נר מארה"ב.‬
‫יש המון לחץ.‬
‫אם נתקלים עם הבוהן במשוכה ונופלים, ‬ ‫הכול נגמר.‬
‫לא אכפת לי מה התוצאה שלי.‬ ‫אני רק רוצה לשרוד את המרוץ.‬
‫ג'נר פותח טוב, ומתגבר על המשוכות. ‬
‫הוא לא חובט ברגליו על המשוכות.‬ ‫הוא עדיין לא הפיל אחת.‬
‫סקוברונק מפולין מנצח.‬
‫ג'מיס מצרפת במקום השלישי, ‬ ‫וג'נר במקום השני.‬
‫מחכים לתוצאה של ג'נר, והתוצאה היא 14,84. ‬
‫אלה 866 נקודות.‬
‫הוא נד בראשו למראה התוצאה, ‬ ‫אבל אני בטוח שברוס שמח שזה נגמר.‬
‫הדירוג הכולל אחרי שש תחרויות,‬
‫אפשר לראות את אבילוב, קרצ'מר וג'נר.‬ ‫הם מובילים בהרבה.‬
‫דיקסון אבוד.‬
‫אנחנו נתרכז עכשיו ‬ ‫במיקולה אבילוב ובברוס ג'נר ‬
‫כי שם תיפול ההכרעה.‬
‫כל התחרויות המתקרבות ‬ ‫הן במקצועות החזקים שלי.‬
‫למען האמת, חשבתי על כולם,‬
‫"זה נגמר, אתם יכולים ללכת הביתה, זה שלי".‬
‫הוא נהם די חזק, נכון? ‬
‫זה כמעט…זה נשאר בפנים?‬
‫כן, אני מניח שכן. ‬
‫8,454 נקודות, שיא העולם של אבילוב. ‬
‫ג'נר, בגיל 26, ‬ ‫מכונה מתחרה קרב העשר המושלם.‬
‫הוא הטוען לכתר.‬
‫קדימה, ג'נר, קדימה! ‬
‫הנה ג'נר קופץ, והוא…‬
‫הוא עבר לגמרי את הרף,‬
‫וג'נר מקדים את לוח הזמנים שתכנן.‬
‫קדימה, ג'נר, קדימה!‬
‫כשמגיעים להטלת הכידון,‬ ‫האירוע התשיעי בקרב העשר,‬
‫הגוף מתחנן לרחמים.‬
‫ברוס ג'נר עם שיא אישי של 69,22 מטר ‬ ‫בהטלת כידון.‬
‫אם הוא יצליח להשיג תוצאה קרובה לזו,‬
‫הוא יהיה ביתרון בלתי מושג.‬
‫הוא זרק אותו. זריקה טובה.‬
‫מרחק של יותר מ-67 מטר לברוס ג'נר.‬
‫סך הנקודות שלו מגיע ל-7,904 נקודות. ‬
‫אבילוב נשאר במקום השלישי.‬
‫- קרב עשר אחרי תשע תחרויות -‬
‫כל התחרויות הסתיימו, נשארה רק תחרות אחת.‬
‫התחרות הקשה מכולן.‬
‫התחרות האחרונה, ריצת ה-1,500 מטר, ‬ ‫היא מהות קרב העשר.‬
‫נמצאים בחוץ יומיים רצוף, עשר שעות ביום.‬
‫מרגישים קשוחים, אוקיי?‬
‫ריצת ה-1,500 מטר נועדה לקשוחים,‬
‫וזו הייתה התחרות הכי חזקה שלי.‬
‫כי לא פחדתי מכאב.‬
‫זהו אחד מהרגעים‬
‫שמביא לתפוסה מלאה במבנה העצום הזה.‬
‫כל האימונים, הדיבורים, הפסיכולוגיה,‬
‫הכול נעשה.‬
‫עכשיו מונחת מדליית הזהב על הכף‬ ‫ ואנחנו נמתין ליריית הפתיחה.‬
‫עבורי לא היה מדובר רק במדליית הזהב.‬
‫רציתי לשבור את השיא העולמי.‬
‫רציתי להשיג מעל 8,600 נקודות‬ ‫כי אף אחד לא עשה את זה.‬
‫ורציתי לעשות את זה מול אבילוב.‬
‫אם אעשה זאת, ‬ ‫אשיג את כל מה שאי פעם רציתי להשיג.‬
‫לא התכוונתי לרוץ לאט.‬
‫ברוס ג'נר נראה משוחרר ונינוח למדי.‬
‫אם ישיג תוצאה של ארבע דקות ו-35,8 שניות‬ ‫או פחות,‬
‫הוא ישיג שיא עולמי חדש.‬
‫אבילוב יצטרך לנצח אותו ב-22 שניות בערך.‬
‫בזמן הריצה חשבתי בעיקר על הקצב, ‬ ‫רק על הקצב,‬
‫מה אני עושה, איפה אני נמצאת.‬
‫ואז עברתי את אבילוב בהקפה הראשונה.‬
‫אז בדיוק הבנתי שאני יכולה לעשות את זה.‬
‫אני יכולה לשבור את שיא העולם.‬ ‫זה בהישג ידי.‬
‫אני רק צריכה להושיט יד ולקחת את זה.‬
‫הוא חייב לעבור את קו הזינוק ‬
‫בזמן של 2:16 או 2:17.‬
‫אם הוא לא יעשה את זה…מה הוא עושה לעזאזל?‬
‫רוץ, ברוס! קדימה! ‬
‫קדימה, ברוס! אל תפסיק, ג'נר! ‬
‫ברוס, תגביר את הקצב! זה איטי מדי! ‬
‫תמיד ידעתי, לקראת התחרות האחרונה,‬
‫שאוכל לרוץ בכל זמן שאצטרך.‬
‫כשנשארו לי עוד 300 מטרים, אמרתי,‬
‫"תן כל מה שיש לך, לך על זה".‬
‫הוא מעלה הילוך.‬
‫ברוס ג'נר שם גז.‬
‫הוא דולק אחרי ליטביננקו!‬
‫הוא רוצה להשיג שיא עולמי.‬
‫השיא האישי שלו הוא ארבע דקות ו-13,6 שניות.‬
‫ליטביננקו מנסה להחזיק מעמד.‬
‫ברוס ג'נר חותר להתקדם.‬
‫וג'נר רץ מהר.‬
‫אבל מה התוצאה?‬
‫4:11:41!‬
‫ברוס ג'נר ‬ ‫שבר את שיא העולם בקרב עשר לרסיסים!‬
‫- שיא עולם חדש, 8,618 נקודות -‬
‫הקהל על הרגליים, ‬
‫שואג את הערכתו למאמץ אדיר… ‬
‫ברוס ג'נר, מדליית זהב, ארה"ב‬
‫של הגבר בן ה-26 מסן חוזה, קליפורניה. ‬
‫מיקולה אבילוב חוצה בעייפות את המסלול.‬
‫- מיקולה אבילוב, מדליית ארד -‬
‫הרי לפניכם הכאב של קרב העשר.‬
‫ברוס ג'נר עדיין עומד זקוף‬ ‫ומסרב לתת לעייפות להכריע אותו.‬
‫אלוהים!‬
‫לא משנה כמה קשה הייתה הריצה,‬
‫לעולם לא הייתי נופלת בקו הסיום.‬
‫כי עברתי הרבה בחיי,‬
‫ונאלצתי להילחם כדי להגיע לשם.‬
‫ואף אחד לא ידע‬
‫את משמעותו האמיתית של הרגע הזה.‬
‫- שיא עולמי ואולימפי חדש, קרב עשר -‬
‫- ברוס ג'נר, ארה"ב, מונטריאול 1976 -‬
‫כשהוא ניצח,‬
‫זה היה די מדהים, ו…‬
‫הוא ניגש לחבק אותי.‬
‫עברתי את המעקה, והוא חיבק אותי, ו…‬
‫הוא אמר, "עשינו את זה".‬
‫הוא העניק לי רגע נפלא.‬
‫הוא אמר, "עשינו את זה".‬
‫- טקס הענקת מדליות, קרב עשר -‬
‫- 1 - ברוס ג'נר ארה"ב, 8,618,‬ ‫שיא עולמי ואולימפי חדש -‬
‫כשהוא עמד על דוכן המנצחים,‬
‫ראיתי את פניו,‬
‫והכרתי אותו, וידעתי שהוא מתאמץ לא לבכות.‬
‫הוא הסתכל עליי וראה אותי בוכה, ‬ ‫ואז הוא צחק.‬
‫עמדתי על דוכן עליו עמדו המון בחורים לפניי.‬
‫אבל פחדתי פחד מוות.‬
‫איך יהיו החיים שלי מעתה והלאה?‬
‫אני לא נושך.‬
‫רצת ב-1,500 מטרים, ואני אמרתי,‬
‫"אם אתה יכול לרוץ כל כך מהר 1,500 מטר,‬ ‫אני יכול להפסיק לעשן!"‬
‫ואני מתכוון לזה.‬ ‫-עשינו עסק! אני אישאר עוד קצת.‬
‫טיפסתי על כל הר.‬
‫השגתי כל מה שיכולתי להשיג.‬
‫ברוס ג'נר, אלוף אולימפי.‬
‫הספורטאי הגדול בעולם.‬
‫אבל עדיין הייתי אותו אדם, ‬ ‫עם כל אותן הבעיות.‬
‫אני זוכרת שלמחרת התעוררתי, ‬ ‫נכנסתי לשירותים.‬
‫המדליה הייתה שם על הדלפק.‬
‫הייתי ערום לגמרי, ‬ ‫אבל המדליה הייתה על צווארי,‬
‫הסתכלתי במראת קיר ואמרתי,‬
‫"מה לעזאזל עשית?"‬
‫תענוג גדול לקבל את פניו ‬ ‫של המנצח האולימפי בקרב עשר.‬
‫ברוס ג'נר נמצא איתנו הערב.‬
‫ברוס.‬
‫ומאוחר יותר נארח את ברוס ג'נר.‬
‫ברוס ג'נר.‬ ‫-ברוס ג'נר. ‬
‫בטח נמאס לך כבר מברכות, ‬
‫אבל באמת, אלו היו ביצועים מופלאים.‬
‫כן. עברו שבעה שבועות ‬ ‫מאז שהמשחקים הסתיימו, ‬
‫והחיים שלי באמת השתנו. ‬
‫אחרי המשחקים, היו ממש פקקי תנועה של אנשים‬
‫ומוניות שעצרו באמצע הרחוב‬
‫ורצו אליי ללחוץ לי יד.‬
‫ריץ' הרקינס קרא להופעתו של ג'נר‬ ‫באולימפיאדת מונטריאול,‬
‫"אחת מהפגנות היכולת הבולטות של העשור הזה".‬
‫בהתחלה, זה היה די כיף. הוא היה גיבור.‬
‫הוא היה הגיבור האולטימטיבי. ‬ ‫הספורטאי הגדול בעולם.‬
‫פתאום אתה באור הזרקורים כל הזמן.‬
‫בכל מקום שאתה הולך, אנשים יודעים מי אתה.‬ ‫זה שונה לחלוטין.‬
‫אני ברוס ג'נר,‬
‫ואני יודע שהרבה מרוצים מנצחים עוד בהתחלה.‬
‫האם יצרתי דמות כל כך גדולה וכל כך פומבית…‬
‫"ברוס", עד כדי כך שאני תקועה אתו?‬
‫ביליתי חלק נכבד מחיי בהכנות ליום ההוא.‬
‫השקעתי שנים רבות ואכלתי המון דגני "ויטיס",‬
‫כי ארוחת בוקר מלאה עם דגני "ויטיס" ‬ ‫היא טעימה וטובה בשבילך.‬
‫תאמינו לברוס ג'נר.‬ ‫"ויטיס" הם ארוחת הבוקר של אלופים.‬
‫בילינו הרבה זמן ביחד,‬ ‫אפילו אחרי האולימפיאדה,‬
‫אבל היו לו הרבה עניינים. פרסומות, משחק…‬
‫בחור עם יכולות אתלטיות כמו שלך…‬ ‫יש לך כשרון טבעי. ‬
‫רק רגע. מה העניין? ‬
‫בסופו של דבר, הוא היה צריך להמשיך הלאה, ‬ ‫אבל זה חלק מהחיים.‬
‫בכתבה של "ספורטס אילוסטרייטד"‬
‫נכתב שבשארית חייך‬ ‫תמשיך להיות סיפור הצלחה. נכון?‬
‫בוא נאמר שלדעתי ‬ ‫שארית חיי תהיה הרבה יותר מעניינת‬
‫בגלל מה שעשיתי במונטריאול, ‬ ‫אבל אני לא בטוח לגבי הצלחה.‬
‫לא היה לנו כבר אוויר,‬
‫או טיפת פרטיות.‬
‫הדינמיקה של מערכת היחסים שלי ושל כריסטי‬ ‫השתנתה לגמרי.‬
‫נשים צעירות בכל העולם בטח אומרות,‬
‫"וואו, הנה אלוף קרב העשר", ו…‬
‫אשתי ואני קרובים מאוד, ‬
‫וזה הקשה עליה לפעמים, ‬
‫השינוי המיידי והפתאומי בחיינו.‬
‫היה לי קשה עם השינוי הזה.‬
‫אבל עכשיו ידוע לנו ‬ ‫שבעיות אחרות התבשלו באותה תקופה.‬
‫האולימפיאדה הייתה הסחת דעת גדולה‬ ‫ממי שהייתי.‬
‫פחדתי שאולי עכשיו ‬ ‫אני צריכה להתמודד עם עצמי.‬
‫אנשים אוהבים סיפור טוב שכזה.‬
‫ילד אמריקאי טיפוסי, אישה שעובדת.‬
‫לא חשבתי שאוכל לעמוד בציפיות האלה.‬
‫למרות שהיו לנו אתגרים בנישואים,‬
‫רצינו להקים משפחה, ‬
‫ואז נולד ברט.‬
‫הנה הוא. ברט ג'נר.‬
‫בן…כמה ימים? ‬
‫חמישה ימים.‬
‫תגיד להם משהו, ברט.‬
‫בבקשה. רוצה את המיקרופון?‬
‫בן משפחת ג'נר אמיתי. ישר למיקרופון.‬
‫ברט, תסתכל לכאן!‬
‫תראה, הנה אימא!‬
‫ברט! היי!‬ ‫-איפה אימא? ‬
‫מאז שאני זוכר את עצמי,‬
‫ידעתי שיש משהו שונה באבא שלי.‬
‫לפני האולימפיאדה, ‬ ‫אבא שלי היה אלמוני לחלוטין…‬
‫- ברט ג'נר -‬
‫אף אחד לא שמע עליו,‬
‫אבל אחרי האולימפיאדה, ‬ ‫היא הייתה הספורטאית הגדולה בעולם,‬
‫זו ברכה וקללה בו זמנית.‬
‫אני אוהבת להיות אבא.‬
‫הילדים שלי היו נפלאים,‬
‫אבל זו הייתה הסחת דעת נוספת ממי שאני.‬
‫הוא אמר לי פעם שהוא ממש לא מרוצה.‬
‫אני שמעתי שהוא לא מרוצה ממני.‬
‫זה היה סוד ענקי בחיי שלא יכולתי לדבר עליו.‬
‫היא לא ידעה שאני נאבק מבפנים‬ ‫עם כל הדברים האלה.‬
‫לא רציתי שאנשים יכירו אותי וידעו מי אני.‬
‫פשוט ראיתי שהוא מנסה להיאחז במשהו,‬
‫ואמרתי לו,‬
‫"כשתחליט ללכת לטיפול, אני אחזור הביתה".‬
‫אבל הוא לא הלך.‬
‫זה מה שיש.‬
‫כשכריסטי ואני נפרדנו, ‬ ‫באמת חשבתי שאצליח להבין מה קורה לי.‬
‫ממש בודדתי את עצמי מהעולם.‬
‫מצאתי את עצמי לבד בבקתה במליבו.‬
‫סבלתי קשות מדיספוריה מגדרית.‬
‫כך התחילו שש השנים הגרועות בחיי.‬
‫אני זוכר שהייתי בבית של סבתי.‬
‫ואבא שלי טס לאסוף אותי.‬
‫וזה קרה…‬
‫לפחות עשר שנים אחרי שהם התגרשו.‬
‫הם מעולם לא בילו יחד.‬
‫אז אבא שלי אמר לאימא שלי ש…‬
‫הוא, היא התחילה תהליך של התאמה מגדרית.‬
‫אני זוכרת שצפיתי בטלוויזיה,‬
‫ובחדשות, ‬
‫דיווחו מאיגוד הטרנסג'נדרים במחוז אורנג'.‬
‫פעם בשבוע בממוצע, אי שם בארצות הברית, ‬
‫אדם עובר ניתוח לשינוי המין שלו או שלה.‬
‫הניתוח הפך נפוץ יותר ויותר‬
‫ממה שיודעים.‬
‫התקשרתי אליהם ואמרתי שאני מחפשת מטפל.‬
‫לא יכולתי לומר להם את שמי או מי אני,‬
‫ובפעם הראשונה, יכולתי ממש לשבת‬
‫ולנסות להבין את עצמי יחד עם איש מקצוע.‬
‫היה לי קשה להבין בהתחלה.‬
‫היא התחילה עם כדורי הורמונים‬
‫וטיפולי אלקטרוליזה כדי להיפטר מהזקן, ו…‬
‫לעולם לא אשכח ‬ ‫איך קמתי באמצע השיעור בכיתה ו',‬
‫כי הייתי על סף דמעות‬
‫ואף אחד לא ידע למה,‬
‫ופשוט קמתי ויצאתי בריצה מהחדר.‬
‫ובכיתי במסדרון.‬
‫זה לא היה בגלל שאבא שלי ‬ ‫עמד לעבור התאמה מגדרית. אלא…‬
‫בגלל שפחדתי שאבא שלי ישתנה,‬
‫יעבור דירה ולעולם לא אראה אותו שוב.‬
‫כן, זו הייתה תקופה קשה.‬
‫ניסיתי את תהליך ההתאמה, אבל פחדתי מדי.‬
‫פחדתי מדי.‬
‫כעבור חמישה או שישה חודשים‬ ‫פגשתי את קריס, והיא הייתה נהדרת עבורי.‬
‫היא הרימה אותי למעלה ונתנה לי כוח,‬
‫החזירו אותי לחיי כברוס.‬
‫אני לא יכולה לעשות את שאר הדברים, ‬ ‫אז פשוט אהיה ברוס טוב.‬
‫קריס, האם תיקחי את ברוס לבעלך?‬
‫האם תתחייבי לו באהבה ובכבוד?‬
‫כן.‬
‫קדימה. אחת, שתיים, שלוש, חייכו!‬
‫ברוס, תחייך!‬
‫הנה.‬
‫נשיקה רומנטית לאשתי היפה וההרה בנכס שלנו.‬
‫מוכנים? זהו זה. בסדר.‬
‫הנה הילדים שלנו. ‬ ‫הם מתרגשים לקראת יום הלימודים הראשון.‬
‫הנה הם באים!‬
‫נתחיל עם קלואי.‬
‫קלואי, אני יודע שאת מאוד מתרגשת ‬ ‫מהיום הראשון בבית הספר.‬
‫נערת המדים. הנה קימברלי. כן… ‬
‫אהבתי להיות אבא. אהבתי להסיע את הילדים.‬
‫אהבתי לתת להם עצות ולגדל אותם.‬
‫הדבר הראשון בלוח השנה הוא מופע הבובות.‬
‫קדימה!‬
‫היי, קיילי.‬
‫אבל העניין לא נעלם.‬
‫לא משנה מה יקרה, ‬ ‫אני רוצה שתדעי שאבא אוהב אותך, ‬
‫ואני חושב שאת ילדה קטנה ונפלאה,‬
‫ואפשר לקבל נשיקה?‬
‫אנחנו עדיין מקליטים. בסדר.‬
‫מה יש לנו להגיד?‬
‫בואי נגיד, ‬ ‫"היי לכולם, זה חג המולד, 1997!" ‬
‫אלוהים, היא גולשת כל כך מהר!‬
‫היא מתקדמת כל כך מהר!‬
‫כן!‬
‫התנסיתי המון.‬
‫וחשבתי, "אולי אוכל לשרוד ‬ ‫אם אלבש בגדי נשים מאחורי דלתות סגורות‬
‫ואשאר ברוס הישן".‬
‫לפני תחילת המרוץ ‬ ‫נתקלתי בכל ילדי משפחת ג'נר.‬
‫ברודי כאן?‬
‫אני זוכרת פעם ‬ ‫שהייתי במלון מריוט באורלנדו, פלורידה.‬
‫כל מה שהיה עליי לעשות‬ ‫ היה להעביר הרצאה של שעה.‬
‫היה לי את שאר הזמן לעצמי.‬
‫חשבתי, "אני יכולה להתגנב החוצה, ‬ ‫להיכנס למכונית ולנסוע".‬
‫רק קצת חופש.‬
‫נסעתי במשך שעה וחזרתי,‬
‫והלכתי דרך הלובי לכיוון המעלית…‬
‫ועברתי ליד הבר,‬
‫והבחור הזה רץ אליי,‬
‫ואמר "אני אוהב נשים טרנסג'נדריות".‬
‫הוא רץ במסדרון, טרק את הדלת.‬
‫הלב שלי הלם ופחדתי פחד מוות,‬
‫חשבתי, "זה היה קרוב".‬
‫אבל הבנתי שנוח לי ככה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אבל אז התוכנית…‬
‫- משפחת קרדשיאן -‬
‫זה היה שינוי מיידי.‬
‫העולם היה שונה עכשיו.‬
‫זה היה קשה כי היו לי כל כך הרבה סודות,‬
‫והתגנבתי וניסיתי לחיות קצת מהחיים שלי.‬
‫ראשית, זה רשמי, ‬ ‫ברוס וקריס נפרדו אחרי 22 שנות נישואים.‬
‫לא. כלומר, יופי לברוס.‬
‫ברוס, אתה שמח להיות שוב רווק חופשי?‬
‫כשקריס ואני נפרדנו, ‬
‫החלטתי, ‬ ‫"אני לא יכולה יותר. אני אעשה את זה".‬
‫היי, ברוס, אתה יוצא עם רונדה?‬
‫עברתי כמה ניתוחים,‬
‫אבל רציתי לשמור על זה בסוד‬
‫כי לא דיברתי עם הילדים שלי ‬ ‫על העניינים האלה.‬
‫כשיצאתי ממשרד רופא בסמטה אחורית‬
‫שם עברתי הליך כירורגי קטן, ‬ ‫להסיר את הדבר הזה.‬
‫צילמו תמונה שלי‬
‫שאתר TMZ התכוון לפרסם.‬
‫חשפנו סיפור גדול באתר,‬
‫האומר כי ברוס ג'נר ‬ ‫הלך למנתח פלסטי בבוורלי הילס ‬
‫כדי להסיר את הגרוגרת שלו.‬
‫ברוס, עברת ניתוח? יש לך מה להגיד על זה?‬
‫אתה לא רוצה שאנשים ידברו ‬ ‫על ההתאמה המגדרית שלך‬
‫ולומר לבנות שלך לשמור על זה בסוד?‬
‫קנדל, את כועסת על שינוי המין של אבא שלך?‬
‫הילדים שלי ראו הכול…‬
‫ועדיין לא סיפרתי להם מה קורה.‬
‫זה היה החלק הכי גרוע בתקופה ההיא בחיי.‬
‫אתם יודעים? כי אני הורה טוב יותר מזה.‬
‫אבל לא הייתי שם.‬
‫בוא.‬
‫העזים באות.‬
‫לעולם לא אשכח איך אבא שלי סיפר לי ‬ ‫על ההתאמה המגדרית.‬
‫יצאנו לטיול עם העזים,‬
‫ואני אמרתי, "אבא, אני יודע כבר עשרות שנים…‬
‫אבל היה משהו בכנות ו…‬
‫והקרבה ו…‬
‫ובעובדה שאבי הוריד את המגננות,‬
‫משהו שאני לא רואה לעתים קרובות.‬
‫זו הייתה שיחה שאני אנצור בליבי…‬
‫יותר מכל שיחה אחרת שניהלתי עם אבא שלי.‬
‫זה היה רגע ממש מגניב בחיים שלי.‬
‫המשוכה האחרונה שהייתי צריכה לעבור‬
‫הייתה האמונה שלי באלוהים.‬
‫אז הזמנתי את הכומר שלי, ‬ ‫וסיפרתי לו את הסיפור שלי,‬
‫ושאלתי אותו,‬
‫מה אלוהים חושב עליי? ‬ ‫האם אני עושה את הדבר הנכון?"‬
‫מעולם לא הצלחתי לקבל תשובה.‬
‫העברתי את כל חיי עד אותו הרגע בהסתתרות.‬
‫לא יכולתי להיות אני.‬
‫רציתי לסטור לכולם ‬
‫ולהגיד "לעזאזל עם כולכם. זו אני.‬
‫תקבלו את זה".‬
‫- ואניטי פייר, תקראו לי קייטלין -‬
‫גבירותיי ורבותיי, ‬ ‫קייטלין ג'נר האמיצה והמהממת. ‬
‫אני זוכרת שקיבלתי את רישיון הנהיגה.‬
‫קייטלין מארי ג'נר, מין: נקבה.‬
‫החדשות הטובות הן…‬
‫בדיוק באמצע.‬
‫חשבתי, ‬ ‫"רגע. אני יכולה לעשות כל מה שנהגתי לעשות?"‬
‫נהגתי להתחרות במרוצי מכוניות,‬ ‫להטיס מטוסים,‬
‫לשחק גולף וכל זה. להפסיק עם הכול?‬
‫ואחרי כמה זמן, חשבתי, "זה מגוחך".‬
‫כן. אז אני משחקת גולף ‬ ‫ואני משחקת טוב יותר מתמיד.‬
‫תסתובב!‬
‫לא הסתובב.‬
‫רגע מריר-מתוק, מרגש מאוד. אבל מצד שני,‬
‫זה מחק את ברוס מעל פני האדמה.‬
‫לפעמים הם אומרים, "קייטלין ניצחה במשחקים.‬
‫זו הייתה קייטלין".‬ ‫ואני אומר, "לא, ברוס ניצח במשחקים".‬
‫אין לי בעיה להגיד את זה, בסדר?‬
‫אני נותנת לו קרדיט. הוא עשה את זה.‬
‫זה היה כל הסיפור שלי?‬
‫אפילו לא קרוב. יש בי הרבה יותר מזה.‬
‫אבל אני מכבדת את מה שהוא היה מסוגל לעשות,‬
‫ואני תמיד קוראת לו ברוס כי ברוס עשה את זה.‬
‫בדיעבד, אני תוהה…‬
‫אם אבא שלי לא היה טרנסג'נדר, ‬ ‫אם הוא היה מנצח.‬
‫אני פשוט תוהה כמה מהדרייב שלו‬
‫נבע מהרצון שקבוצת גברים תקבל אותו, ‬ ‫מה שהוא…‬
‫שהיא מעולם לא הרגישה…‬
‫מעולם לא קיבלו אותה לגמרי‬
‫או שמעולם לא הרגישה באמת חלק ממשהו.‬
‫בדיוק מלאו לי 70.‬
‫לא נשארו לי כל כך הרבה שנים.‬
‫יש דבר אחד שתמיד תהיתי לגביו.‬
‫ביום שאגיע לשערי גן העדן, ‬
‫ואעמוד שם,‬
‫אשאל את אלוהים, "למה עשית את זה?"‬
‫למה היה לי את העניין הזה בראש שלי?‬
‫אתה תוהה, "האם יש סיבה לזה?"‬
‫אתה עולה למעלה ואומר, "עשיתי עבודה טובה?"‬
‫אני מקווה שהוא יענה, "כן.‬
‫גידלת משפחה נהדרת.‬
‫סוף סוף חיית את חייך באופן אמיתי".‬
‫זה כל מה שאוכל לעשות ‬ ‫ואז אצטרך להמשיך הלאה.‬
‫אבל זהו פרק חדש,‬ ‫ובואו נראה מה קייטלין יכולה לעשות.‬
‫זהו זה.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬