Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nejprve olympijský vítěz…
OLYMPIÁDA MONTREAL 1976
…Bruce Jenner!
Je po všem.
Vždycky ve mně probíhaly určité věci,
ale bez nich bych asi nedokázala to, co jsem dokázala.
Jako dítě jsem byla průměrná.
No, vlastně horší než průměr.
S dyslexií
a nevyjasněnou identitou.
Ale v páté třídě tělocvikář v hodině řekl:
„Oběhněte ty židle,“ a každému to stopoval.
Můj čas byl nejlepší z celé školy.
Ten okamžik navždy změnil můj život.
Kdybych byla průměrná,
dobrý školáček bez problémů s identitou,
tak bych sport nepotřebovala.
Ale já ho potřebovala…
protože jsem byla jiná.
Nikdo to netušil,
ale v hloubi duše jsem se odlišovala.
Tak jsem si vytvořila postavu Bruce.
A Bruce byl dobrý člověk. Hodně toho v životě dokázal.
Cítím hrdost na všechny jeho úspěchy.
Popravdě…
chci mu tak trochu vzdát čest.
Ale víte vy co?
Caitlyn tam hluboko uvnitř vždy byla.
PŮVODNÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
NESLÝCHANÉ: CAITLYN JENNER
MALIBU, KALIFORNIE
Hej, holka!
Pojď sem.
Co to děláš? Copak? No jo.
Tady máme moc pěknou fotku.
Jsme na Havaji, chytám Kendalla a Kylie
a zvedám je takhle do vzduchu.
Považovali to za skvělou zábavu.
Je to celkem zajímavé.
Držím Guinnessův světový rekord
v nejrychlejším dosažení milionu sledujících na Twitteru.
A to za čtyři hodiny a tři minuty.
Víte, koho jsem překonala?
Barack Obama to dokázal za pět… za pět celých čtyři nebo tak nějak.
Porazila jsem ho o hodinu.
A tady mám zarámováno: „Vše nejlepší ke Dni otců.“
Zvoní mi telefon.
Je vedle.
To je máma.
Zrovna tě natáčejí.
Nepotřebuju, aby mě točili, zlato.
Vím, že to nepotřebuješ. Neboj se.
Za chvilku ti zavolám.
- Miluju tě. - Já tebe taky. Pa.
Ahoj.
To je máma.
Mojí mámě je 92
a pořád jí to skvěle myslí,
ale hodně let mi byla fantastickou oporou.
Fantastickou. Protože jsem přišla o tátu před svojí tranzicí. Před tím vším.
Neustále lituji toho, že táta můj příběh nepoznal.
Měli jsme s tátou dobrý vztah.
Byli jsme si díky sportu blízcí.
Bruce miloval. To víte, byl to jeho kluk.
Nikdy nepoznal celý můj příběh.
Když mi bylo deset, jedenáct,
chodívala jsem do mámina pokoje
a když byli rodiče pryč, oblékala jsem se,
zkoušela si věci,
namalovala se rtěnkou.
K smrti vyděšená, že mě chytí, což se nikdy nestalo.
Dělat něco takového bylo velké tabu.
Vždy jsem si říkala: „Dělám to kvůli tomu rauši?
Je to vzrušení? Nebo jsem jen hazardér?“
Vždycky jsem se potýkala se zmatkem v duši.
Ale když došlo na sport,
tak to pro mě byla ta oblast, kam jsem mohla uniknout.
Místo, kde jsem mohla zazářit.
Když šlo o sport, zajímal ho basketbal.
Když přestal s basketbalem, věnoval se oválu.
Když nechal oválu, dělal vodní lyžování.
Byl velmi soutěživý.
Upřímně, díky dyslexii
a nedůvěře ve svůj vlastní intelekt
jsem nikdy neuvažovala o vysoké,
ale Graceland College, malá škola ve městě Lamoni ve stát Iowa
mi nabídla, ať za ně hraju fotbal.
Tak jsme se poznali s Chrystie.
Bruce jsem potkala v první den školy.
Přiběhl ke mně člověk, které ho jsem viděla poprvé v životě
a řekl:
„Půjdeš se mnou v pátek večer do kina?“
A já řekla:
„Dobře.“
A on pak utekl.
Byl opravdu vtipný
a nevěděl, jak je pohledný.
Byl to prostě jen kluk odvedle.
Vzpomínám si, že jsme se bavili o gymnastice…
a on řekl: „Gymnastiku zbožňuju.“
Pak udělal pár stojek a salt na trávníku
a prostě to přeletěl.
Bylo to překvapivé a impozantní,
a já jen koukala, co všechno dokáže.
Prostě dokázal cokoli.
2. leden 1969.
Na pozici linebackera jsem chtěl blokovat výkop.
Dostal jsem se přes čáru a utekl.
Chystal jsem se vyskočit
a „single safety“ mě trefil do kolena,
když jsem stál pevně na zemi.
Prásk!
Utržené.
Napadlo mě: „Se sportem je ámen. A je konec.
Moje koleno se z toho asi nevzpamatuje.“
Pamatuji si, jak chodil s nohou v sádře,
posedával tady a byl nevrlý.
Náladový. Bylo to pro něj těžké období, když byl zraněný.
Netušila jsem, co budu dělat a jestli se to koleno vyléčí.
Nečekala jsem, že se z toho dostanu,
a nevěděla jsem, co budu dělat.
Ale dostal se k L. D. Weldonovi, trenérovi atletiky,
pracoval s ním a řekl mu:
„Asi bys byl lepší v desetiboji,“
a zbytek je už historie.
Bruce mě skutečně ohromoval, protože poslouchal, co mu říkáte,
a toužil dopadnout co nejlépe bylo možné.
Neměla jsem ponětí, do čeho jsem se to pustila,
ale ve druháku na vysoké jsem absolvovala první desetiboj.
JENNER A BUDOUCNOST
Ten závod
změnil úplně všechno.
Jediný závod.
Vzpomínám, jak jsem šla na startovní čáru a najednou mě zasáhl adrenalin.
Bum!
Tep mi vyskočil z 80 na 180. Jen tak.
Blesklo mi hlavou:
„Jestli existujou závody šité mi na míru, tak jsou to tyhle.“
Fascinovalo mě to. To historické pozadí.
V prvním desetiboji
zvítězil roku 1912 Jim Thorpe
a švédský král Jimovi řekl:
„Jste skutečně největším sportovcem světa.“
Tak vám ten titul dají.
Už tehdy mě to posedlo.
JENNER VYHRÁL GRACELANDSKÝ DESETIBOJ
V Gracelandu jsem překonala školní rekord v desetiboji.
V roce 1972 jsem se poprvé dostala do olympijského týmu.
Byla jsem nula.
V týmu jsem neměla co dělat, ale byla jsem tam.
MNICHOV 1972
Byl to tehdy největší atletický zážitek mého života.
Desetiboj tvoří deset disciplín.
Pět disciplín první den, dalších pět druhý den.
Každá je v protikladu k té následující.
Hod koulí. Můžete zesílit a hodit kouli dále.
Pak vás čeká skok do výšky a neodlepíte se od země.
Kde je ideální rovnováha?
Nejen fyzicky,
ale psychicky.
Konkurence je velmi silná.
Nikdo nikdy nad desetibojem nevyhrál.
Neměla jsem šanci.
Byla jsem desátá.
Ale to nejdůležitější se stalo potom.
Chtěla jsem zůstat a sledovat ceremoniál.
Nikdy jsem naživo neviděla udělení zlaté olympijské medaile.
Stála jsem bokem
a sledovala chlapíka ze Sovětského svazu, Nikolaje Avilova,
a ten člověk mi naprosto učaroval.
Právě vyhrál desetiboj.
Sledovala jsem, jak přebírá medaili.
Řekla jsem si:
„To je ono.
To je přesně to, co chci.“
Když se vrátil,
tak Bruce o Avilovovi dost hovořil.
Vzpomínám si, že o něm Bruce hovořil skoro nábožně.
Avilov byl velmi talentovaný atlet.
A na můj život měl obrovský vliv.
Měl dobrou techniku,
talent a očividně poctivě trénoval.
Ale byl mimořádně odolný psychicky.
Měl všechno.
Byl ze Sovětského svazu za Studené války.
Sovětský svaz pro mladé
pořádal atletické tábory,
kde je trénovali, cvičili, umisťovali do sportovních škol.
Vychovávali tam skvělé atlety.
To byl Avilov.
Vždycky jsem si říkal:
„Nikdy by mě do takového týmu nevybrali.“
Probíhala ve mně taková válka.
„Jsi opravdu trans?
Jsi gay?“
Nic jsem o tom nevěděla, tak jste prostě byla zticha.
Ale říkala jsem si: „Co když věnuji další čtyři roky
a každou minutu každého dne tomu,
abych zjistila, jak dobrá můžu být?“
Příležitost se osvědčit, prokázat svou mužnost,
dokázat světu, že jsem hodnotná lidská bytost.
Když získám olympijské zlato,
třeba tak dokážu, že ty problémy neexistujou.
Nechápala jsem, proč je to tak důležité,
ale věděla jsem, že je nespokojený sám se sebou.
Vzali jsme se
a já jsem mu řekla:
„Můžu tě podporovat
a pomáhat ti zvládnout atletické závody.
Tak pojďme do toho.“
Přeložili mě do San José a na jaře 1973 jsme se přestěhovali.
Našla jsem byt vedle San José City College
a pak další, co měl zezadu výhled na sportoviště.
Řekla jsem si: „Ten je ten pravý.“
Chceš se proběhnout, Bertho? No tak pojď.
Tak za hodinu, Bruci.
Můj život byl v letech 1972 až 1976
velmi prostý.
Vstala jsem a trénovala.
S Chrystie jsme žili v bytu s jednou ložnicí
a napadlo nás pořídit si psa.
V novinách jsem viděla, že někde měli deset štěňat
a ona jediná byla venku.
Bertha se stala mým nejlepším přítelem.
Byla na každém tréninku.
Vyhrabala jsem jí díru, aby prolezla pod plotem.
Pojď, Bertho!
Trénovala jsem šest až osm hodin denně 365 dní v roce.
Prostě si to odbýt. Pořád dokola.
Neměla jsem trenéra. Trénovala jsem sama, tak jsme na to byli sami.
Bruci, 15,1. To není špatné.
Zkus zrychlit.
Byla to 70. léta.
Ve sportu se nedalo nevydělat. Poslední rok jako amatérský atlet.
Měla jsem částečný úvazek jako pojišťovák
a Chrystie dělala letušku.
Takže my dva jsme relativně vyšli.
No a o víkendech
jsem závodila na sportovištích po celém světě.
V noci jsem snila o olympiádách. Zdálo se mi o technice.
Mojí posedlostí bylo dostat ze sebe co nejvíc.
V levé části vidíte Bruce Jennera.
Pro Bruce se závod nevyvíjí ideálně.
Nejsem moc dobrý sprinter,
takže stovka pro mě vždycky byla výzva.
…ale bojuje, aby měl dobrý čas.
Byla jsem frustrovaná,
protože jsem se potřebovala zlepšit.
Měl skvělou fyzičku,
ale zdálo se, že zápasí s technikou na překážkách.
No tak, Bruci!
Bruce nutně potřeboval někoho, s kým by trénoval.
Tahle fotka je ze City College. A tohle je Bruce…
Tohle je v době našich tréninků.
Byli jsme tehdy dost namakaní.
Bruce mi visí na ruce.
Četl jsem článek o tom, jak Bruce Jenner vyhrál otevřený závod,
a tady je fotka toho fešáka, jak běží,
a napadlo mě: „Jo, pojedu do San José.“
Vejdu do YMCA
a světě div se, je tam Bruce.
Trénuje právě se závažím.
Přijde ke mně a v podstatě řekne: „Hej, chci trénovat na desetiboj.“
A já na to:
„Dobře. Tak dělej všechno podle mě.“
Začali jsme spolu běhat, chodit na ovál.
Začali jsme spolu posilovat.
Nejtěžší na tom je zvednout tu činku nad sebe, ano?
Dej je na kolena, nahni se vzad
a zvedej jednu nohu, pak druhou. Jo? Jednu po druhé.
Zvedni je.
Při tréninku hovořil o Nikolaji Avilovovi.
Bruce říkával: „Toho budu muset porazit, abych vyhrál.“
Chtěl překonat jeho světový rekord.
Takže jsme trénovali nadhoz.
Nejde jen o zvedání závaží. Je to atletický pohyb.
Uzvedli jsme přes 135 kilogramů.
I po silovém tréninku jsme šli ven běhat.
Mluvil o uběhnutí patnácti stovky
a předběhnutí Avilovova v závěru.
Každý den byl rychlejší,
silnější.
Postupně se to projevovalo a začínal vyhrávat.
Sledujete Bruce Jennera. Má úžasnou rychlost.
Odrazil se
a je to povedený skok.
To heknutí šlo slyšet.
Cítila jsem se psychicky slabší než ostatní.
Šlo o moji velkou výhodu.
O to větší byl můj zápal.
Moje nadšení bylo mnohem větší.
Nikdo mi neříkal, ať to dělám. Nevychovávali mě k tomu.
Byla jsem to já. Chtěla jsem být nejlepší.
Já chtěla trénovat náruživěji než ostatní, protože jsem to potřebovala.
Rok před olympiádou lidi začali Bruce poznávat.
Bruce Jenner ze San José v Kalifornii
chce překonat svůj rekord z Letní olympiády v Montrealu.
Věděli, že je to favorit, který může soupeřit s Avilovovem.
Už tehdy byl pod tlakem.
Příští rok je důležitý, že?
- No, ano. - Dostaneme se tam?
Jsem si jistý, že Freddy a já tam budeme.
Na stupni vítězů vidím Freddyho, sebe a Avilovova.
- Co příští, olympijský rok? - Tak je to až za 11 měsíců.
Mám stejnou šanci zvítězit jako ostatní. Možná trochu větší.
Snad budeme nahoře. Budeme jim konkurovat.
Soutěžit a zvítězit můžu jedině tak, že do toho dám všechno.
Teď mi jde jen o olympijské hry.
Obětuju cokoli, co bude třeba.
JENNER CHCE JEDINÝ KOV – ZLATO
Běh na patnáct set metrů. Jenner si běží pro titul.
PAN AMERICKÉ HRY
Jenner.
Zničehonic má Jenner vyzyvatele.
Jennerovi to pomůže,
protože to zajistí, že tam těch sedm sekund bude.
Jenner zoufale bojuje,
protože nerad prohrává.
Obzvlášť s Titem z Argentiny.
A je to. Minulé…
Je to pro mě neskutečný zážitek.
Víc nadšený nebo šťastnější už ani být nemůžu.
Co pro vás znamená,
že vaše děti vidí, jak jejich táta vítězí na mistrovství?
Je skvělé je tam mít. Naštěstí jsem byl schopen zvítězit.
Moc vám za to děkuji. Skvělý mistr.
Tady to nikdy nebude…
Dobře pro něj.
Sledovat Tigera zvítězit…
Vážím si dřiny, která je s tím spojená.
Každý musí v životě překonávat překážky.
Každý má v životě věci, se kterými se musí vyrovnat.
A za posledních 11 let si prošel hodně věcma.
Fyzicky, emocionálně.
Skandály. Všechno možné.
Ostuda.
Ale překonal to. Lituju jen jedné věci,
a to že moje děti, mí nejbližší, nebyli se mnou, když jsem závodila.
Dámy a pánové z oblasti Plattsburgh,
dovolte mi říci, že je poctou…
PREZIDENT
…a velkou ctí
být zde, v Plattsburghu.
Gratuluji vám všem,
že jste se dostali do Amerického olympijského týmu 1976.
Jménem všech Američanů
hodně štěstí a Bůh vám žehnej.
PLATTSBURGH VZDÁVÁ ČEST OLYMPIJSKÉMU TÝMU 1976
VÍTEJ OLYMPIJSKÁ DELEGACE USA
- Bruci, podepíšete mi tuto fotku? - Jasně.
Pár dní se tu zdržím, tak jich můžete mít, kolik budete chtít.
- Ještě jednu tady. Přesně tak. - Děkuju!
Jste tak milý!
Co tohle? Prosím. Dobře? Stačí.
- Ještě jeden! - Díky!
- Máš tady místo, kamaráde. - Tady?
Strčili nás všechny do dodávek a odvezli do Montrealu.
Motivovalo mě i to,
že po olympiádě jsem toho chtěla nechat.
Dostat se tam si žádalo příliš velké oběti.
Výhra, prohra, remíza.
Ať to bude cokoli, tak skončím.
Po příjezdu do Montrealu jsem byla nervózní.
Byla jsem napjatá.
Bylo nás tak 70.
Byla tam i moje rodina.
Jeho rodiče, samozřejmě.
Příbuzní,
přátelé.
Sportovci dostávali vstupenky.
Bruce a Chrystie se zeptali: „Chcete vstupenku?“
To si piš, že jo! Jedu do Montrealu.
Podepsané fotky Bruce Jennera. Tady!
Bavili jsme se s Chrystie a řekli si:
„Bertha musí jet taky.“ Byla na každém tréninku.
Tak by se aspoň měla jít podívat.
Olympiády jsou největší události světa.
Přes 200 zemí se setká,
aby vyzdvihli to nejlepší z lidství.
Zažila jsem jejich velkolepost, pompu,
historii Olympijských her,
barvy, zemi.
Je to velkolepější než cokoli jiného ve vašem životě.
Exkluzivní přenos ABC Sports
ze 21. olympijských her v Montrealu.
Dnes vše začíná na skvělém a novém Olympijském stadionu.
Příští týden budeme vysílat desetiboj.
Nejnáročnější závod na olympijském oválu. Desetiboj.
Deset disciplín za dva dny, s během na 1 500 metrů na závěr.
Vítěze nazývají největším sportovcem světa.
Říká se, že půjde o souboj Bruce Jennera z USA
a Nikolaje Avilovova ze Sovětského svazu.
Nejtěžší je, že desetiboj je až ke konci her.
Dorazíte na tu počáteční slávu
a pak téměř po dvou týdnech od zahájení
se konečně dostane i na desetiboj.
Nechtěl jsem s nikým mluvit.
Nechte mě na pokoji.
Bruce Jenner, trojka.
Dick Schaap si z každého týmu pozval dva sportovce
do studia CFCF v Montrealu. Dobré ráno, Dicku.
Dobré ráno. Doufám, že u vás není tak brzo jako tady.
Máme zde čtyři americké olympioniky. Bruci, závodíte ve čtvrtek.
Čekají mě tři dny před mým závodem.
Všechno je hotovo. Včera jsem měl poslední trénink.
Čekají mě tři dny volna. Nechám odpočinout nohy
a psychicky se připravím na závod.
To je vše, pánové. Děkuji.
Já netrénoval, abych se dostal do televize.
Ani abych dostal zaplaceno.
Já se osm hodin denně dřela,
abych stála na stejném místě jako všichni ti přede mnou.
Chtěla jsem titul největšího sportovce světa.
DESETIBOJ 1. DEN
…atletické závody 21. olympijských her.
Jakmile vkročím na stadion,
tak se rozhlédnu
a vidím na druhé straně Avilovova.
Avilovovův světový rekord 8 454 bodů.
Závod začíná v deset hodin dopoledne a trvá celý den.
První disciplínou je běh na sto metrů.
Je to děsivé,
když investujete tolik času, energie
a práce do něčeho takového.
A máte jediný pokus.
-Běž, Bruci! - Do toho!
No tak, Bruci!
Myslím, že se dostal pod 11!
Když jsem zpomaloval…
Měl jsem problém zpomalit.
Asi se mi to povedlo.
Když na tabuli konečně naskočil můj čas,
bylo to 10,94,
byla to nejrychlejší stovka mého života.
A já si říkal: „Páni
Deset celých devadesát čtyři. Pro Jennera je to 819 bodů, takže Jenner…
Druhou disciplínou desetiboje je skok daleký.
V té očekáváme, že bude vynikat Avilov
a Kratschmer, a postavení…
Avilov, dobrý ve skoku dalekém,
tak jsem nemohl příliš zaostat.
Teď uvidíme Bruce Jennera ve skoku dalekém.
Není to silná disciplína Bruce Jennera,
s osobním rekordem 720 centimetrů,
ale to je velice dobrý pokus!
Vynikající skok od Jennera!
Vydařený skok, hádám.
Asi dobrý.
- 705! - 705! Kolik jsi říkal, že chtěl?
- 721, ale to… - Zvládl to!
Ne. Není to tolik, kolik chtěl.
To mě fakt žralo.
Věděl jsem, že Avilov je připravený.
Teď sledujeme obhajujícího šampiona, Nikolaje Avilovova.
Ladně, sebevědomě.
Břevno! Odrazil se z břevna.
Odrazil se přesně od čáry.
Získal tak pár cenných centimetrů.
A měl by… Je to dobrý pokus, je to 751 cm za 925 bodů.
Avilov by se po skoku měl posunout nahoru.
Do toho, Jennere!
Skvělý hod Bruce Jennera!
Hodil jsem kousek za 15 metrů
a dostal se tak na druhé místo.
Přichází na řadu oblíbená disciplína Nikolaje Avilovova.
Ve skoku vysokém vyniká.
Avilov sleduje Bruce Jennera z USA,
jak zkouší 202 centimetry,
což je pro Jennera nový osobní rekord.
Skočil jsem první dva pokusy.
Nevyšlo to.
Zbýval mi třetí a poslední pokus.
Pamatuju, jak jsem tam vzadu stál a připravoval se.
Díval se na tu tyčku a pomyslel si:
„Když to nepřeskočím,
je po všem.“
Jo!
Bruce Jenner! Překonal ji s přehledem.
Pro Jennera to znamená 882 bodů.
Bruce má radost. Proč by neměl?
Vraťme se k muži, který považuje tuto disciplínu za svou.
Výška 219 centimetrů.
Dokázal to!
Myslím, že to bylo bez dotyku!
Nikolaj Avilov překonává 219 centimetrů.
V desetiboji to znamená 975 bodů
a nový osobní rekord pro Avilova.
Avilov je nyní druhý.
Skočil z pátého na druhé místo, za ním jsou Jenner a Zeilbauer.
Pátou disciplínou desetiboje mužů je běh na 400 metrů.
Výjimečné úsilí některého ze závodníků
by mohlo vést ke změně pořadí,
i když by to vyžadovalo vynikající čas,
aby došlo ke změně na prvních třech místech.
Čtyři roky jsem přemýšlel nad touto čtyřstovkou.
Jak přesně ji chci zaběhnout.
Výstřel.
Start se podařil. Závodníci vybíhají ze zatáčky…
Hlavou mi blesklo: „Zaběhnu nejlepší
druhou zatáčku svého života.“
Dívám se na tu čáru, jak se v zatáčce přibližuje,
a říkám si:
„Nezpomaluj.“
Jak se přibližujeme k cílové čáře, Bruce Jenner zvyšuje náskok.
Čekáme na čas Bruce Jennera.
Za 74,51 získá 923 bodů.
Teď vidíme pořadí po pěti disciplínách.
Rozdíl na prvních třech místech je 35 bodů
a zítra nás čeká pět posledních disciplín.
Chcete něco Avilovovi vzkázat?
Ani ne. My jsme byli…
Vycházíme spolu dobře.
Vždycky se trošku dobíráme.
Já dám 202 a usměju se na něj
a on řekne: „Fakt dobré.“
Když přeskočil 213, řekl jsem to samé.
Vycházíme spolu dobře. Nejde o soupeření.
Je to jen… Viděl jsem jeden citát:
„Své soupeře mám rád, dostanou ze mě to nejlepší.“
Tak to je mezi mnou a Avilovem.
Bude to asi jeho nejlepší závod, a asi i můj.
Na prvního ztrácím 35 bodů a čekají mě moje silné disciplíny.
Takže teď přichází problém.
V sázce je olympijská zlatá medaile,
máte ležet a spát.
Celou noc pršelo.
A promýšlíte všechny možné proměnné.
„Co když prohraju?“
Abych k vám byla upřímná,
vyděsilo mě to k smrti.
Srdce mi neskutečně bušilo
a já slyšela „tik, tik, tik“.
Tikat hodiny.
Každý tik hodin
znamenal blížící se konec sportování.
Ráno se vzbudím. Země je úplně promočená.
DESETIBOJ 2. DEN
Na Olympijském stadionu oheň jasně září
do chladného, temného a rozmáčeného montrealského dne.
Naše desetibojaře čeká šestá disciplína,
kde podle žebříčku jen 35 bodů dělí prvního od třetího.
Překážky jsou děsivá disciplína.
Poskytují dost příležitostí k chybám.
Pokud překážku minete nebo upadnete, je po vás.
…bez bloků, a zní to jako stromy…
Ach! Dixon se zastavuje. Absolutně…
Pár let přede mnou Fred Dixon, jeden z Američanů,
na trati uklouzl.
Naprosto si tak zničil čas.
Fred Dixon má 18 sekund navíc.
Skončil.
Ztratil tolik bodů, že to nemohl dohnat.
Bruce byl celkem dost vyděšený.
Teď nás čeká druhý rozběh.
V tomto běží Nikolaj Avilov.
Patří k jeho silnějším disciplínám.
Avilov je po pěti disciplínách na druhém místě za Kratschmerem.
Sledujme Avilova ve dráze číslo čtyři. Vypadá dobře.
Je ve vedení.
Finišuje i Samara. Pro Freda je to dobrý závod.
Zeilbauer z Rakouska dobíhá druhý
a Samara je třetí.
Avilov má na překážkách velmi dobrý čas.
Čtrnáct celých dvě desetiny sekundy.
Čtrnáct celých dva. To je jeho nový osobní rekord.
Ten čas znamená 939 bodů.
Připočítejte to k jeho 4 315 a zůstává na stejném místě.
Teď přichází posledních 110 metrů překážek.
Máme tu Bruce Jennera z USA:
Byl to velký tlak.
Narazíte si palce o překážku, spadnete a je po všem.
Je mi fuk, jaký budu mít čas. Jen chci dokončit závod.
Jenner odstartoval dobře a Bruce letí přes překážky.
Nenaráží nohama do překážek. Zatím ani jednu nesrazil.
Zvítězil Skowronek z Polska.
Gémise z Francie dobíhá třetí a Jenner získává druhé místo.
Čekáme na Jennerův čas, a ten je 14,84.
To znamená 866 bodů.
Bruce nad časem sice vrtí hlavou, ale je jistě rád, že to má za sebou.
Na prvních třech místech po šesti disciplínách
vidíme Avilova, Kratschmera a Jennera. Mají slušný náskok.
Dixon se propadl.
Teď se soustředíme na Nikolaje Avilova a Bruce Jennera,
protože mezi nimi se rozhodne.
Disciplíny, co nás čekají, patří k mým nejlepším.
Popravdě jsem si o ostatních říkal:
„Je po všem. Můžete to zabalit. Tohle vyhraju.“
Heknul dost hlasitě, že?
Skoro… Bylo to v poli?
Jo, zdá se, že ano.
Avilovův světový rekord 8 454 bodů.
O Jennerovi ve 26 říkají „perfektní desetibojař“.
Je to špičkový závodník.
Do toho, Jennere! Do toho!
Jenner skáče a je…
Laťku přeskakuje s rezervou
a postupuje podle plánu, který má v hlavě.
Do toho, Jennere! Do toho!
Když se dostanete k oštěpu, deváté disciplíně desetiboje,
tělo žadoní o slitování.
Bruce Jenner, osobní rekord v hodu oštěpem 71,8 cm.
Pokud hodí podobnou vzdálenost,
ostatní nechá za sebou.
Jen leť. Dobrý hod.
Bruce Jenner hodil za hranici 67 metrů.
Dosahuje tak 7 904 bodů.
Avilov zůstává třetí.
DESETIBOJ POŘADÍ PO 9 DISCIPLÍNÁCH
Jedna disciplína za druhou byly zdolány a zbývá poslední.
Nejtěžší ze všech.
Poslední disciplína, běh na 1 500 metrů, o tom je desetiboj.
Dva dny se překonáváte deset hodin denně.
Myslíte si, že jste celkem drsní?
Patnáctistovka je pro tvrďáky
a byla to moje nejlepší disciplína.
Protože jsem se nebál bolesti.
Přesně takové chvíle
přivádí davy diváků k těmto akcím.
Všechen trénink, rozhovory, soustředění,
všechno je za vámi.
Teď je v sázce zlatá medaile a my kvůli ní čekáme na start.
Nešlo mi jen o zlato.
Šlo mi o nový světový rekord.
Mým cílem bylo překonat 8 600 bodů, protože to zatím nikdo nedokázal.
A před Avilovem.
Pokud se mi to podaří, dosáhnu všechno, o co mi kdy šlo.
Šetřit se nebylo mým záměrem.
Bruce Jenner vypadá přiměřeně uvolněně a v klidu.
Pokud zaběhne 4:35,8 nebo lépe,
stanoví nový světový rekord.
Avilov by ho musel porazit o 22 sekund.
Během závodu jsem měl na mysli jen „tempo, tempo, tempo“,
co dělám, kde v závodě jsem.
A v prvním kole jsem předběhla Avilova.
V tu chvíli mi došlo, že je to možné.
Že můžu pokořit světový rekord. Přímo teď.
Jen se musím natáhnout a chňapnout.
Musí proběhnout startovní čarou
v čase okolo 2:16 nebo 2:17.
Jestli ne… Co to sakra dělá?
Utíkej, Bruci! Běž!
- Do toho, Bruci! - Nezpomaluj, Jennere!
Zrychli, Bruci! Běžíš moc pomalu!
Věděl jsem, že u poslední disciplíny zaběhnu čas, jaký bude třeba.
Tři sta metrů před cílem si říkám:
„Dej do toho všechno, co v tobě zbylo.“
Zrychluje do finiše.
Bruce Jenner sprintuje do cíle.
Dotahuje Lytvynenka!
Chce světový rekord.
Jeho osobní rekord je 4:13,6.
Lytvynenko se snaží vydržet.
Bruce Jenner bojuje.
A Jenner dobíhá.
Jaký má výsledný čas?
Jenner vytvořil nový světový rekord
NOVÝ SVĚTOVÝ REKORD 8 618 BODŮ
…v desetiboji!
Diváci ve stoje odměňují jeho ohromné úsilí…
BRUCE JENNER, USA – ZLATO
…tohoto mladíka z kalifornského San José.
Nikolaj Avilov unaveně kráčí po oválu.
NIKOLAJ AVILOV, SSSR – BRONZ
Zde vidíte bolestivost desetiboje.
Bruce Jenner stojí vzpřímeně a nenechává se strhnout k zemi únavou.
Můj bože!
Bez ohledu na to, jak usilovně jsem běžel,
nikdy bych za cílem nespadl.
V životě jsem si dost zažil
a musel jsem se tam probojovat.
A nikdo nevěděl,
o co v ten okamžik šlo.
NOVÝ OLYMPIJSKÝ A SVĚTOVÝ REKORD DESETIBOJ, 8 618 BODŮ
Když vyhrál,
bylo to úžasné. A…
přišel mě obejmout.
Přelezla jsem přes zábradlí a objala ho.
Řekl: „My to dokázali.“
Dal mi tak nádherný okamžik.
Řekl: „My to dokázali.“
PŘEDÁVÁNÍ MEDAILÍ, DESETIBOJ
1. MÍSTO JENNER 8 618 NOVÝ OLYMPIJSKÝ A SVĚTOVÝ REKORD
Když byl na pódiu,
viděla jsem jeho tvář
a poznala jsem, že velmi přemáhal pláč.
Podíval se na mě a viděl, že brečím, a tak se rozesmál.
Stojím na stejném stupínku jako všichni ti muži přede mnou,
ale jsem k smrti vyděšený.
Jaký odteď bude můj život?
Nekoušu!
Běžel jsi těch 1 500 metrů a já řekl:
„Když tak dokážeš zaběhnout 1 500 metrů, já dokážu přestat kouřit.“
- Myslím to vážně. - Platí! Zdržíš se tu déle.
Zdolal jsem každý vrchol. Dosáhl všeho, čeho jsem dosáhnout mohl.
Bruce Jenner, olympijský vítěz.
Největší sportovec světa.
Ale byl jsem pořád ten stejný člověk se stejnými, starými problémy.
Pamatuji si, že jsem po probuzení další ráno šla do koupelny.
Medaile ležela na poličce.
Bez kouska oblečení zato s medailí na krku,
se pozoruju v zrcadle a říkám si:
„Co to sakra bylo?“
Je mi potěšením přivítat zde Bruce Jennera,
olympijského vítěze v desetiboji.
Bruce.
A potom také Bruce Jenner.
- Bruce Jenner. - Bruce Jenner.
Asi vás už ty gratulace unavují,
ale bylo to super úžasný výkon.
Jo, je to už sedm týdnů od konce her
a můj život se naprosto změnil.
Davy lidí a zastavující auta po hrách způsobovaly doslova zácpy,
aby si se mnou potřásli rukou.
Rich Harkins označil Jennerův výkon na montrealské olympiádě
za „jeden z nejpozoruhodnějších výkonů této dekády.“
Zpočátku to byla tak trochu legrace. Byl hrdinou.
Největším hrdinou. Největší sportovec světa.
Naráz se ocitnete v centru zájmu.
Všude kam jdete, vás lidé poznají. Jistěže je to jiné.
Jsem Bruce Jenner. Dost závodů se rozhodne ve startovním bloku.
Stvořila jsem tak velkou a veřejně známou postavu…
„Bruce“. Takže jsem s ní svázaná na věky?
Většinu života jsem strávil přípravou na ten den.
Dal jsem do toho spoustu let i lupínků,
protože snídaně s lupínky chutná dobře a je dobrá pro vaše zdraví.
Poslechněte Bruce Jennera. Wheaties jsou Snídaně šampionů.
Po olympiádě jsme spolu strávili hodně času,
ale valilo se na něj hodně věcí. Propagace, hraní…
Chlap s vaší atletickou postavou… Máte to od přírody.
Moment. O co jde?
Nakonec se musel posunout dál, ale on to občas udělá i život.
Ve článku ve Sports Illustrated uvedli,
že budete úspěšný po zbytek života. Je to tak?
Řekněme, že můj život bude mnohem zajímavější díky tomu,
co jsem dokázal v Montrealu, ale nevím, jestli bude úspěšný.
Bylo těžké si oddechnout.
A žádné soukromí.
Dynamika vztahu mezi Chrystie a mnou se naprosto změnila.
Mladé dámy z celého světa si říkají:
„Páni, desetibojařský šampion,“ a…
S ženou jsme si velmi blízcí
a je to pro ni občas trochu těžké,
ta náhlá naprostá proměna našich životů.
Ta změna pro mě byla těžká.
Teď ale víme, že tehdy pod povrchem bublaly další problémy.
Olympiáda mě rozptylovala od hledání toho, kdo jsem.
Bála jsem se, že se s tím budu muset vypořádat.
Lidi milují podobné příběhy.
Kluk, co je ztělesněním amerického snu, pracující žena.
Pochybovala jsem, že ta očekávání splním.
I když jsme v manželství měli problémy,
chtěli jsme rodinu,
tak jsme měli Burta.
Tak tady je. Burt Jenner.
Věk… Kolik dní?
Pět dní.
Řekni jim něco, Burte.
No prosím. Chceš mikrofon?
Je to Jenner. Jde rovnou po mikrofonu.
Burte, tady!
Podívej, tady je máma!
- Burte! Ahoj! - Kde je maminka?
Co si pamatuju, vždy jsem věděl, že táta je trochu jiný.
Před olympiádou tátu
nikdo neznal.
Však víte…
Naprosto neznámý.
Ale po olympiádě byl největším sportovcem světa,
což je požehnání i prokletí naráz.
Strašně rád jsem tátou.
Moje děti byly báječné,
ale opět mě odváděly od toho, kým jsem.
Jednou mi řekl, jak je opravdu nešťastný.
Ale já slyšela, že není šťastný se mnou.
V životě jsem měl obrovské tajemství, o kterém jsem nemohl mluvit.
Netušila, s čím ve své hlavě bojuju.
Nechtěla jsem, aby mě lidé znali a poznali, kdo jsem.
Viděla jsem, že se potřebuje něčeho chytit,
a řekla jsem mu:
„Až se rozhodneš jít k terapeutovi, tak se vrátím domů.“
Ale neudělal to.
Tak to prostě je.
Po rozchodu s Chrystie jsem si myslela,
že to konečně rozlousknu.
V podstatě jsem se izolovala od světa.
Skončila jsem sama v baráku v Malibu.
Trpěla jsem těžkou genderovou dysforií.
A to byl začátek nejhorších šesti let mého života.
Vzpomínám, že jsem byl v domě mé babičky.
Táta mě přiletěl vyzvednout.
A bylo to…
minimálně deset let po jejich rozvodu.
Netrávili spolu čas.
Tehdy můj otec řekl mámě, že…
začal… začala procházet tranzicí.
Pamatuju si, že jsem sledovala TV,
a ve zprávách
byla reportáž o Orange County Transgender Association.
Průměrně jednou týdně podstupuje někdo někde v USA
operativní změnu svého pohlaví.
Tyto operaci se rozšířily mnohem víc,
než si veřejnost uvědomuje.
Zavolala jsem tam a řekla, že hledám terapeuta.
Nemohla jsem říct své jméno, kdo jsem.
Poprvé v životě jsem si sedla
a s profesionálem zkusila přijít na to, jak to se mnou je.
Zpočátku to pro mě bylo těžké pochopit.
Začalo braní hormonů,
pak elektrolýza na zbavení se vousů a…
Nikdy nezapomenu, jak jsem v šesté třídě musel uprostřed hodiny odejít,
protože jsem se skoro rozbrečel
a nikdo nevěděl proč.
Vstal jsem a utekl z místnosti.
A brečel jsem na chodbě.
Nebylo to kvůli tomu, že táta procházel tranzicí. Bylo to…
Bál jsem se, že se táta v někoho změní a odejde,
a že svého otce už nikdy neuvidím.
Jo, bylo to těžké období.
Zkusila jsem tranzici, ale moc jsem se bála.
Příliš.
O pět, šest měsíců později jsem potkala Kris, a to bylo skvělé.
Dostala mě z beznaděje a pomohla mi
vrátit se k životu jako Bruce.
Když nemůžu udělat tu věc, tak budu dobrým Brucem.
Kris, vezmeš si Bruce za manžela?
Odevzdáš se mu, budeš ho ctít a milovat?
Ano, budu.
Jdeme na to. Raz, dva, tři, úsměv!
Bruci, úsměv!
Tak tady je.
Romantický polibek pro mou těhotnou ženu na našem pozemku.
Připravení? Tady je. Dobře.
Blíží se naše děti. Tak se těší na první den školy.
Už jsou tady.
Takže začneme s Khloe.
Khloe, vím, že se moc těšíš na svůj první školní den.
Děvče v uniformě. To je Kimberly. Ano…
Tátou jsem byla rád. Ráda jsem je vozila.
Ráda jsem jim radila a vyzvedávala je.
První je v kalendáři loutkové divadlo.
Hop!
Ahoj, Kylie!
Ale problém nezmizel.
Ať se stane cokoli, chci, ať víš, že tě táta miluje,
a že tě považuje za báječnou slečnu.
Můžu dostat pusu?
Pořád nahráváme. Dobře.
Takže co teď řekneme?
Řekneme: „Ahoj, krásné Vánoce 1997 vám všem!“
Panečku, jede tak rychle!
Jede tak rychle!
Jo!
Hodně jsem experimentoval.
A říkal jsem si: „Třeba přežiju jen s převlékáním se za zavřenými dveřmi
a předváděním starého Bruce.“
Jsem na startu a narazil jsem tu na Jennerovic děti.
Kde je Brody?
Jednou jsem byla v Marriottu v Orlandu, na Floridě.
Ten den jsem měla jedinou hodinovou přednášku.
Zbytek dne jsem měla pro sebe.
Říkala jsem si: „Fajn, skočím do auta a projedu se.“
Jen kousíček svobody.
Jezdila jsem kolem hodinu a vrátila se,
prošla jsem vestibulem k výtahu,
šla jsem kolem baru
a přiběhl ke mně chlap
a řekl: „Miluju trans ženy.“
Běžel dál chodbou a zavřel dveře.
Srdce mi bušilo a byla jsem k smrti vyděšená.
Říkala jsem si: „Skoro na mě přišli.“
Ale zjistila jsem, že jsem se tak cítila příjemně.
Moc vám děkuji!
A pak ten pořad…
Byla to okamžitá změna.
Svět byl jiný.
Bylo to těžké, protože jsem měl tolik tajností
a plížil se kolem, abych žil aspoň trošičku.
Zaprvé, je to oficiální. Bruce a Kris se po 22 letech manželství rozešli.
Ne „ach“, ale „dobře pro Bruce“.
Bruci, jste rád, že jste zase svobodný?
Když jsme se s Kris rozešli,
rozhodl jsem se: „Takhle to dál nejde. Udělám to.“
Hej, Bruci, chodíte s Rondou?
Podstoupila jsem pár operací,
ale vyhýbala jsem se rozruchu,
protože jsem nikdy o těch věcech nehovořila s dětmi.
Pak jsem vycházela zadní uličkou z ordinace lékaře,
kde jsem podstoupila malou tracheotomii.
A vznikla tam fotka,
kterou chtěl bulvár zveřejnit.
Na stránkách jsme zveřejnili,
že Bruce Jenner navštívil plastického chirurga,
aby se zbavil ohryzku.
Bruci, podstoupil jste operaci? Budete to komentovat?
Nechcete, aby se nemluvilo o vaší změně pohlaví?
Řeknete dcerám, aby o tom nemluvily?
Kendall, co říkáte na změnu pohlaví otce?
Moje děti to všechno vidí
a já jim stále neřekla, co se děje.
V tom životním období to pro mě bylo to nejhorší.
Protože jsem jinak dobrý rodič.
Ale tehdy ne.
No tak.
Kozy už jdou.
Nezapomenu, jak mi táta řekl, že podstoupí tranzici.
Šli jsme na procházku ke kozám
a říkám mu: „Víš tati,
vím to celá desetiletí a…“
Ale šlo taky trochu
o upřímnost a…
A o vzájemnou blízkost a…
Můj otec se prostě úplně otevřel,
což nevídám moc často.
A toho rozhovoru si budu navždy vážit.
Víc než čehokoli jiného, o čem jsem se s otcem bavil.
To byl v mém životě fakt super okamžik.
Asi poslední překážka, kterou jsem musela překonat,
byla moje víra v Boha.
Takže jsem sem pozvala mého faráře, pověděla mu svůj příběh
a v podstatě jej požádala:
„Jak mě vidí Bůh svýma očima? Jednám správně?“
A nikdy jsem nedostala odpověď.
Ale až do toho momentu jsem se celý život schovávala.
Nebyla jsem schopná být sama sebou.
Chtěla jsem každému dát facku a říct:
„Do háje s váma všema. Tohle jsem já.
Smiřte se s tím.“
ŘÍKEJTE MI CAITLYN
Dámy a pánové, odvážná, nádherná Caitlyn Jenner.
Vzpomínám si, jak jsem dostala řidičák.
Caitlyn Marie Jenner, zkratka pohlaví „F“.
A ta dobrá zpráva?
Přímo doprostřed.
Dumala jsem nad jednou věcí: „Můžu dělat všechno jako dřív?“
Závodila jsem v autech, létala s letadly,
hrála golf a další věci. Měla bych toho nechat?
Po chvíli jsem si řekla: „To je směšné.“
Jo. Hraju golf a hraju ho líp než dříve.
Zatoč!
Nezatočil.
Bylo to trošku sladkobolné, vzrušující.
Na druhou stranu Bruce zmizel z povrchu zemského.
Někdy prostě řeknou:
„Caitlyn vyhrála olympiádu. Byla to Caitlyn.“
A já na to: „Ne, to Bruce vyhrál olympiádu.“
Nemám problém to říct, jasné?
Uznávám to. Dokázal to on.
Je to o mně všechno? Celý můj příběh?
Ani zdaleka. Ve mně se toho skrývá mnohem více.
Ale ctím, co dokázal,
a vždycky budu říkat Bruce, protože to Bruce udělal.
Když se ohlédnu zpět, tak si říkám,
jestli by táta vyhrál, kdyby nebyl trans.
Zajímalo by mě, odkud se bral ten drive.
Ta touha po přijetí skupinou mužů, co nikdy…
Nikdy se necítila…
přijatá úplně,
nebo se nikdy necítila být součástí.
Víte, právě mi bylo 70.
Moc let mi už nezbývá.
Jedna věc mě vždycky zajímala.
Až vystoupáte k nebeské bráně
a budete tam stát,
zeptáte se Boha: „Proč?
Proč jsi mi nasadil ty věci do hlavy.“
Říkám si: „Má to nějaký důvod?“
Zeptáte se: „Odvedla jsem dobrou práci?“
Snad řekne: „Ano.
Vychovala jsi báječnou rodinu.
Konečně skutečně žiješ svůj život.“
Víc udělat nemůžu a pokračuju dále.
Ale začala jsem novou kapitolu a uvidíme, co dokáže Caitlyn.
Konec příběhu.
Překlad titulků: Kateřina Marko