Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
היום ארגון הבריאות העולמי הכריז על קוביד-19 כמגפה.
היום אני מוציאה צו מנהלי של "הישארו בבית, תשמרו על עצמכם".
מנחה את כל תושבינו כמעט
פשוט להישאר בבית.
מהערב, עליי לתת הנחיה פשוטה מאוד.
אתם חייבים להישאר בבית.
מרץ 2020. נגיף קטלני מתפשט ברחבי העולם.
- הישארו בבית אם אתם יכולים -
בן לילה חיינו נכנסו לקיפאון.
אבל בזמן שאנחנו עצרנו,
דברים יוצאי דופן החלו להשתנות בעולם הטבע.
אוויר נקי יותר.
מים נקיים יותר.
וחיות מתחילות לשגשג בדרכים שלא ראינו זה עשרות שנים.
התחלנו לצלם בתחילת הסגר בחמש יבשות...
ותיעדנו את התגובה יוצאת הדופן של הטבע.
מענקי אוקיינוס שמתקשרים בדרכים חדשות עם צאצאיהם...
וברדלסים שמשנים את סיכויי ההישרדות של הגורים שלהם.
זאת התקופה הטובה ביותר עבורה להיות אימא.
עד פינגווינים בסכנת הכחדה שנהנים מעונת רבייה שוברת שיאים.
זאת הזדמנות ייחודית להציץ לתוך חייהן ועולמן של חיות הבר
ולראות כיצד הדברים נראים כשהמעורבות שלנו פוחתת.
ניסוי גלובלי אדיר ממדים.
זאת השנה שבה כדור הארץ השתנה.
- קריינות: דייוויד אטנבורו -
שעות אחדות לאחר תחילת הסגר, ורבים מאיתנו שמים לב לדממה.
- אולם המוזיקה רדיו סיטי -
בעת שרעש התנועה הגלובלי פוחת בעד 70 אחוזים
צליל חדש נשמע...
שירת ציפורים.
- סן פרנסיסקו ארה"ב -
- אוכלוסיית מטרופולין: 4.7 מיליון -
הדרורים לבני-הכתר האלה
מסתגלים לשקט ע"י כך שהם עושים משהו מדהים.
מאחר שהם חיים בצלו של גשר שער הזהב,
השיר שלהם נבלע ברעש המכוניות שלנו.
אבל כעת, כשהתנועה כאן ברמות הנמוכות ביותר מאז שנות -50,
חוקרים נדהמים לשמוע תווים חדשים בקריאת החיזור של הדרורים...
ויש תקווה שהציפורים ייהנו מעונת הרבייה הטובה ביותר שלהן זה שנים.
ולא רק רמת הרעש פחתה.
המהירות שבה זיהום האוויר יורד ברחבי העולם מדהימה.
בתוך ימים
לוס אנג'לס חווה את איכות האוויר הטובה ביותר זה 40 שנה.
ברחבי סין רמות הגזים הרעילים באטמוספרה ירדו בחצי.
ובהודו, שבדרך כלל סובלת מזיהום מהחמורים בעולם...
שנים עשר יום בלבד לאחר הסגר...
- ג'לנדהר, הודו אוכלוסייה: מיליון -
מתגלה מראה עוצר נשימה.
ישבנו סביב שולחן ואכלנו ארוחת בוקר,
ואז אבא שלי נכנס בריצה.
- אנשול צ'ופרה -
הוא אמר, "בואו למעלה. רואים את ההרים."
הצלם החובב אנשול
הולך לראות על מה כל ההתרגשות.
אנשים עמדו על הגגות ואמרו,
"וואו. וואו. הרים. הרים."
עצרתי והסתכלתי.
עם שמים בהירים, לראשונה בחיינו,
רואים את הרי ההימלאיה.
במרחק של יותר מ-200 ק"מ משם,
רכס ההרים הגבוה בכדור הארץ,
שהסתתר מאחורי ערפיח במשך 30 שנה,
גלוי לעין לפתע.
לא האמנתי למראה עיניי.
הרי ההימלאיה הסתתרו מאחורי הזיהום במשך כל הזמן הזה.
התמונה שצילם אנשול הפכה לוויראלית בכל רחבי העולם.
זאת המחשה חדה וברורה
שברגע שאנחנו עצרנו, כדור הארץ היה מסוגל לנשום שוב.
הסגר מתארך לשבועות.
- ארבעה שבועות -
ואיסור הנסיעות מגביל את תנועתנו עוד יותר.
החופשות שאולי תכננתם לצאת אליהן, תבטלו אותן.
מספרי הנוסעים ומספרי הזמנות הכרטיסים ירדו.
כמות הטיסות צנחה בצורה חדה.
היא ירדה ב-90 אחוזים בקירוב בכל רחבי העולם.
אפריל 2020,
ויש 114 מיליון תיירים בינלאומיים פחות
מאשר בחודש המקביל בשנה הקודמת.
בספרד מספר התיירים צנח מיותר משבעה מיליון לאפס.
- פלורידה, ארה"ב אוכלוסייה: 22 מיליון -
ובפלורידה, חופים שבדרך כלל עמוסים בנופשים בחופשת האביב...
נשארים נטושים.
האם זאת יכולה להיות ההזדמנות של יצור ימי בסכנת הכחדה
להגדיל את מספריו?
נקבות צבי הים חוזרות בכל שנתיים עד שלוש
לחופים שבהם הן בעצמן בקעו
כדי להטיל ביצים.
ברמה הגלובלית מספרם של צבי הים נמצא בירידה תלולה,
במידה מסוימת בשל חוסר רצונם לבקר בחופים היותר ויותר עמוסים.
אבל השנה...
זה שונה.
הצלם שלנו, שעובד עם חוקרים מקומיים,
בר מזל דיו כדי לצלם כאן, בחוף ג'ונו...
אחד מאתרי הקינון הצפופים ביותר בעולם של צבי הים החומים.
בעת שעונת הרבייה מתחילה,
הנקבה יכולה להטיל את ביציה בנחת
בפעם הראשונה בחייה.
ובמהלך השבועות הבאים,
מאות נוספות ינהגו כמוה.
הסברה, זה זמן רב, היא שהפרעות של האדם
גורמות בעיה רצינית לצבות שמתרבות.
אבל זאת הפעם הראשונה שמדענים יכולים למדוד באופן מדויק
את קנה המידה של ההשפעה.
בכל בוקר צוות החוקרים הזה
ספר את מספר עקבות הצב שמובילים לקן.
במהלך 10 השנים האחרונות
שיעור הקינון המוצלח הממוצע של צבי ים חומים
צנח ל-40 אחוזים בלבד.
האם הם הצליחו יותר כשיש להם את כל החוף לעצמם?
כשהחופים נסגרו לבני האדם,
המספר הזה זינק ל-61 אחוזים, שיעור ההצלחה הגבוה ביותר שראינו.
- ד"ר ג'סטין פרו חוקר צבים -
זה שיפור דרמטי.
משמעותו של כל קן נוסף הוא עוד כ-100 אבקועים,
כל אחד מהם עם פוטנציאל להפוך לבוגר פורה בעצמו.
בגלל הסגרים על החופים, החיות האלה יכלו לעשות
את מה שהן עושות מיליוני שנים
בהצלחה רבה יותר מאשר כשיש נוכחות אנושית.
במרחק 6,000 ק"מ משם,
בחופה המערבי של אמריקה...
דממה חדשה מתחת לגלים מספקת הזדמנות
לענקי האוקיינוס.
- דרום-מזרח אלסקה ארה"ב -
- מספר תיירים שנתי: 1.3 מיליון -
בכל שנה יותר מ-10,000 לווייתנים גדולי סנפיר
נודדים מהוואי...
למפרצים האלה באלסקה כדי לאכול.
בדרך כלל הם נאלצים לחלוק מים אלה
עם ספינות שמובילות מיליון תיירים בשנה.
אבל כעת, כאשר כל ההפלגות בוטלו...
מתחת לפני המים שקט יותר עד פי 25.
בשקט הזה מדענים שמשתמשים במיקרופונים תת-מימיים
מקליטים שינוי יוצא דופן.
גדולי הסנפיר מדברים זה עם זה בתכיפות רבה יותר
ובדרכים חדשות.
זה היה מרגש מאוד ונוגע ללב...
- כריסטין גבריאלה חוקרת לווייתנים -
לשמוע את הלווייתנים מנהלים שיחות ארוכות.
אחד משמיע קול ואז אחר, ואז אימא וגור.
לא שמעתי את זה מעולם.
תתארו לעצמכם שאתם מנסים לדבר עם חברים,
ואתם בבר הומה אדם.
זה קשה, מדברים פחות וכשכן מדברים, צריך לצרוח.
- ד"ר סוזי טירלינק חוקרת לווייתנים -
אבל אם יושבים בבית קפה נעים ושקט
שבו אין הרבה רעש,
אפשר לנהל שיחה מפורטת ופורה יותר.
אבל יש דבר מה מפתיע אף יותר.
כעת הלווייתנים יכולים לתקשר על פני מרחקים גדולים יותר ללא הפרעה.
וכמה אימהות, כמו זו, משאירות את גוריהן לבד.
מראה נדיר עד מאוד.
כעת היא יכולה לעזוב אותו כדי לאכול,
מתוך ידיעה שהיא תוכל לשמוע את הגור שלה אם הוא יזדקק לה.
אימא מניקה צריכה לאכול כמה שיותר,
והדרך הטובה ביותר לעשות זאת היא לצוד עם בוגרים אחרים.
הלווייתנים צוללים...
יוצרים קיר בועות מעגלי...
שמקבץ את הדגים בלהקות...
לפני שהם זוללים אותם באלפיהם.
זה אחד החזיונות הנפלאים ביותר של הטבע.
בעודן רגועות בגלל השקט,
אימהות גדולות סנפיר יכולות לשתף פעולה בדרך הזאת לעתים תכופות יותר.
השנה יש להם את כל השטח לעצמם.
הם עושים מה שבא להם, איפה שבא להם, מתי שבא להם.
בשנים קודמות
רק כשבעה אחוזים מהגורים הגיעו לבגרות.
אבל בעונה הזאת סיכויים טובים שהרבה יותר ישרדו.
בתקווה שאחרי כמה שנים קשות שבהן לווייתנים סבלו מקשיים...
- ג'נט נילסון חוקרת לווייתנים -
המגפה הזאת נתנה להם הזדמנות בתקופה שהם היו זקוקים לה יותר מתמיד.
השינוי הזה ברמות הרעש התת-מימיות לא הורגש רק באלסקה.
תנועת הספנות העולמית צנחה ב-17 אחוזים בשלושת החודשים הראשונים של הסגר,
מה ששיפר את חיי החיות בכל רחבי האוקיינוסים.
- מפרץ האורקי ניו זילנד -
דולפינים מול חופי ניו זילנד
הגדילו פי שלושה את טווח התקשורת שלהם.
- ים סאליש קנדה -
וחוקרים בוונקובר תיעדו רעש ספינות נמוך פי ארבעה
שמאפשר ללווייתנים קטלנים להשתמש בסונאר שלהם
בצורה יעילה יותר כשהם צדים.
חלפו שלושה חודשים מאז פרוץ המגפה.
- שלושה חודשים -
בארה"ב, כמעט מחצית מכוח העבודה עובד מהבית.
ובעולם כולו רבע מהעסקים נסגרו.
ברים, מסעדות ובתי קפה נותרים סגורים.
בשורה התחתונה, העסקים הקמעונאיים מושבתים.
המקום נראה נטוש. כאילו אין איש בסביבה.
בכל הערים הגדולות בעולם,
מספר האנשים ברחובות פחת ביותר מ-90 אחוזים.
כאשר המרכזים האורבניים כמעט נטושים...
מופיעות תמונות מדהימות
של חיות שמנצלות את החיים בעיר.
- סנט לוסיה דרום אפריקה -
היפופוטם מבקר בתחנת דלק.
- תל אביב ישראל -
תנים נהנים בפארק המקומי.
- סנטיאגו צ'ילה -
אפילו פומה משוטטת על המדרכה.
אבל חיה אחת מסתגלת למרחבים האורבניים הנטושים האלה
בעזרת תושייה ייחודית.
- נארה יפן -
- מספר מבקרים שנתי: 13 מיליון -
העיר נארה משמשת כבית לעדר של איילי סיקה
זה 1,300 שנים לפחות.
רוב שטחי המרעה ששימשו להם כמקור מזון
נתפסו על ידי בניינים.
אבל החיות הביישניות בדרך כלל מצאו פתרון.
האיילים פנו ל-13 מיליון האנשים שמבקרים במקדשים של נארה מדי שנה בשנה.
וגילו שאם הם מפגינים מעט כבוד...
הם מקבלים תגמול טעים.
קרקרים מסובין הפכו לחלק חיוני מהתזונה שלהם.
אבל המגפה שינתה את זה.
המסעדה האהובה עליהם נעלמה בן לילה.
אם אין אנשים, אין קרקרים.
קיים חשש שהאיילים יגוועו ברעב.
אבל נראה שלכמה מבני הדור הוותיק יש תוכנית.
הם מובילים את העדר אל מחוץ לשטח המקדש.
ונראה שהם יודעים בדיוק לאן מועדות פניהם.
הם מתקדמים במורד כביש ראשי...
ונכנסים למעמקי ג'ונגל הבטון של העיר.
אבל היכן ימצאו מזון בשטח האורבני הזה?
אחרי מסע של כ-2.5 ק"מ...
העדר עוצר.
החלקה הקטנה הזאת הייתה פעם חלק משטחי המרעה שלהם.
למרבה הפלא, נראה שהאיילים המבוגרים יותר
זכרו שזה המקום שבו הם נהגו לאכול.
והחלקה מספקת את כל מה שהם צריכים.
עשב טרי, עלים ועשבים.
במהלך השבועות הבאים
הם מלחכים עשב בשטחי האדמה שנותרו.
והיה יתרון נוסף להיעדרותם של בני האדם.
מדענים גילו שלא רק שהתזונה החדשה הזאת הופכת אותם לבריאים יותר...
מיעוט מבקרים משמעותו גם פחות זבל מפלסטיק,
שיכול להרוג אייל.
גם כשנראה היה שחיות יוצאות נשכרות מהנוכחות שלנו...
במקרים רבים עדיף להן בלעדינו.
ארבעה חודשים מאז תחילת הסגר, ובכל מקום שממנו אנחנו נעלמים...
- בואנוס איירס, ארגנטינה אוכלוסייה: 15.2 מיליון -
החלל שאנחנו מותירים מספק לחיות הבר הזדמנויות חדשות.
בארגנטינה...
הקפיבארות הביישנות בדרך כלל
פושטות על הגנים המטופחים של הפרוור העשיר הזה...
שנבנה על הביצה ששימשה להן בית בעבר.
נראה ששום דבר לא מונע מהן מליהנות ממה שהיה שייך להן בעבר.
טוב...
כמעט שום דבר.
ככל שההיעדרות שלנו נמשכת יותר זמן, החיות הופכות לנועזות יותר.
וכאשר עונת הספארי באפריקה מבוטלת...
- מפומלנגה, דרום אפריקה מספר מבקרים שנתי: 4.2 מיליון -
צייד קטלני אחד משכתב את ספר החוקים.
בקתת המותרות הזאת ריקה.
אבל לא חולף זמן רב עד שאורחים חדשים מתחילים לעשות צ'ק אין.
קופי ורווט שומרים מקום ליד הבריכה.
בעוד שאימפלה וקודו ניאלה
מנצלים את בר הסלטים.
אבל לא הרחק מאחוריהם...
נמר זכר בוגר.
הופעה בשעות היום של הטורף הלילי הזה
היא הפתעה אמיתית.
לא כל שכן בעבור צוות הצילום שלנו.
אל תזוזו, חבר'ה.
- ראסל מקלפלין צלם טבע -
היו לי כמה רגעים מפחידים בחיי, אבל זה בראש הרשימה.
בכל רחבי אפריקה
נמרים איבדו יותר מ-60 אחוזים מהשטח שלהם לבני אדם,
מה שהופך את הציד למאתגר מאי פעם.
אבל כאן, ללא אורחים בסביבה,
הנמר מזהה הזדמנות,
ומבצע שינוי מדהים בהתנהגות שלו.
הוא מתחיל לצוד בשעות היום.
זה אולי ידרוש כמה ניסיונות...
אבל עד מהרה...
האסטרטגיה החדשה שלו...
משתלמת.
מספר הנמרים באפריקה
צנח ביותר מ-30 אחוזים ב-25 השנים האחרונות.
אבל על ידי ניצול מלא של מזנון האכול כפי יכולתך שיצר הסגר,
הנמר הזה משגשג.
הבקתה הזאת עכשיו שלו. הממלכה הפרטית שלו.
חלפו שישה חודשים מאז תחילת הסגר.
- שישה חודשים -
בספטמבר ביותר מ-40 מדינות עדיין מוטלות הגבלות,
שמגבילות את הפעילויות של יותר משלושה מיליארד אנשים.
התקהלויות גדולות,
כולל אירועי ספורט, הופעות ופסטיבלים,
לא יחודשו עד שיהיה בידינו טיפול אמין כמו חיסון.
בשעה שאנחנו מסתגלים לנורמליות החדשה שלנו,
ההתחדשות של הטבע נמשכת.
- נהר הגנגס הודו -
בהודו נהר הגנגס
מראה עלייה של 80 אחוזים ברמות החמצן שלו.
- חוף האוקיינוס האטלנטי מרוקו -
ובחוף האוקיינוס האטלנטי של אפריקה
דירוג ניקיון המים זינק מגרוע למעולה.
והתנועה המצומצמת שלנו כבר נמשכת מספיק זמן
כדי שדור חדש של חיות ירוויחו מכך.
- קייפטאון דרום אפריקה -
- אוכלוסייה: 4.7 מיליון -
כאן בחוף של דרום אפריקה
הורים טריים וגאים יוצאים בבוקר לעבודה.
פינגווינים חמוריים אפריקאיים.
הם הקימו בית ממש לידנו.
במהלך עונת הרבייה
הם יוצאים בכל בוקר לים כדי לדוג.
האפרוחים שלהם תובעניים מאוד.
הם צריכים לאכול כמות השווה לכ-15 אחוזים ממשקל גופם מדי יום ביומו.
למרבה המזל, הפינגווינים החמוריים הם ציידים מעולים...
שמסוגלים לצלול לעומק של 80 מטר
כדי לזלול דגים וסרטנים.
אבל הובלת המזון לאפרוחיהם הרעבים היא בעיה.
בשנים קודמות החופים האלה היו מלאים באנשים.
וכאשר הפינגווינים היו מוכנים לחזור מהדיג...
הם גילו שהנתיב שלהם חסום.
אז רבים מהם חיכו מול החוף עד לשקיעה...
כאשר ההמונים הלכו הביתה.
אבל השנה החוף נטוש.
הפינגווינים נטשו את השגרה הישנה שלהם
וכעת הם שבים הביתה אחרי שעות ספורות בים
בבטן מלאה בדגים עבור האפרוחים.
וכשכל היום עדיין לפניהם, הם יכולים לצאת לים שוב.
האפרוחים האלה מקבלים כעת מזון פעמיים או אף שלוש פעמים ביום.
הם לא רק בריאים יותר וגדלים בקצב מהיר יותר,
גם עוד משפחות כמו זו מצליחות לגדל תאומים.
ויש עוד בשורות טובות.
במהלך השבועות הבאים
חלק מההורים יצליחו לגדל קבוצה שנייה של אפרוחים,
פעם ראשונה שזה נראה כאן זה יותר מעשור.
במשך שנים הנחנו שפינגווינים ואנשים כאן
מסתדרים בסדר גמור.
אבל במציאות הקשינו על חייהם.
ובהתחשב בכך שמספר הפינגווינים בדרום אפריקה
הצטמצם ב-70 אחוזים כמעט במהלך 30 השנה האחרונות...
הם זקוקים לכל העזרה שנוכל לספק להם.
לא רק הצאצאים של חיות שוכנות ערים משגשגים.
כעת השפעות המגבלות שהוטלו השנה
מורגשות אפילו במקומות הכי פראיים בעולם.
- מסאי מארה, קניה מספר מבקרים שנתי: 300 אלף -
הן משנות את יכולתו של חתול גדול אחד להגן על צאצאיו.
ברדלס.
האצן המהיר ביותר בעולם.
אבל יש להם נקודת תורפה.
המבנה הצנום שלהם אומר שחסר להם הכוח שיש לטורפים יריבים,
כמו אריות וצבועים.
הם ישמחו לגנוב ארוחה של ברדלס.
ולא יהססו להרוג גור.
ברדלסים מנסים לשמור על פרופיל נמוך.
אבל עם שני גורים שצריך להאכיל,
האימא הזאת חייבת לתפוס טרף בכל יומיים או שלושה.
בזמן שהיא צדה,
הגורים בני החצי שנה שלה מסתתרים בתוך העשב הגבוה.
אבל ברגע שהיא הורגת את טרפה, היא ניצבת בפני דילמה.
היא במרחק מאות מטרים מהם,
עם נבלה גדולה מכדי לסחוב חזרה.
ואם היא תעזוב אותה, היא תסתכן בכך שאוכלי נבלות יגנבו אותה.
הפתרון שלה הוא להשתמש בציוץ חלש...
כדי לקרוא לגורים להצטרף אליה.
היא חייבת להיזהר.
אם היא תקרא בקול חזק מדי או תכופות מדי,
אויביה יהיו מודעים לנוכחות של גוריה חסרי הישע.
והרגע הזה ממש
היה הרגע שהברדלסים כאן הכי התקשו לשמוע.
בשנה שלפני הסגר
לראות ברדלס בזמן ציד היה בראש הרשימה
של התיירים במסאי מארה.
אבל הקהלים שהקיפו את האם לאחר שהרגה את טרפה גרמו בעיה.
יש הרבה המולה. רכבים נוסעים.
- סלים מנדלה חוקר ברדלסים -
מדריכים מדברים ברשת הקשר, אנשים מדברים זה עם זה.
המהומה בלעה את הקריאות
של אימות ברדלס שקראו לגוריהן.
כל הרעש הזה
בולע את הקולות הטבעיים שברדלסים מסתמכים עליהם כדי לשרוד.
הן נאלצות להמשיך בקריאות, ומסתכנות בכך שימשכו יריבים.
אבל השנה...
האימא הזאת לא חווה כמעט הפרעות של בני אדם.
אחרי כמה קריאות בסוואנה הריקה...
הגורים שומעים אותה...
ומצטרפים לאימא שלהם.
גילינו שאימהות קוראות פחות.
פעם או פעמיים, והגורים מגיבים מיד.
ללא אנשים בסביבה
חוקרים כבר רואים שמצבם של גורי הברדלס טוב יותר.
לפני הקורונה רק גור אחד משלושה שרד.
אבל עכשיו אנחנו נתקלים
ביותר גורים שגילם יותר משלושה חודשים,
וזה גורם לנו לחוש אופטימיים
שהפעם יהיו יותר גורים שישרדו,
שזה אומר יותר ברדלסים.
כשנותרו רק בסביבות 7,000 ברדלסים באפריקה...
כל גור יקר ערך.
בעוד שהשנה ממשיכה להיות מאתגרת עבורנו...
- הפארק הלאומי בווינדי אוגנדה -
יותר ויותר חיות שנמצאות בסכנת הכחדה
נהנות מזריקת עידוד לסיכויי ההישרדות שלהן.
עם פחות הפרעות במהלך 2020,
גורילות הרים כאן
הביאו לעולם כמות גורים כפולה מהרגיל.
בחוף הדרומי של אנגליה...
- דורסט אנגליה -
סוסי ים קוצניים נדירים מופיעים במספרים שלא נראו זה עשור
בשעה שעשבי הים שמשמשים להם כבית משתקמים מנזקים שגרמו ספינות.
- לייקיפיה קניה -
ובקניה לא הרגו אף קרנף בשביל הקרניים שלו השנה
לראשונה מאז 1999.
חלפה שנה מאז תחילת הסגר.
- 12 חודשים -
שנה שבה רבים מאיתנו מצאו נחמה בעולם הטבע.
שנה שבה העולם השתנה בדרכים יוצאות דופן.
פליטת הפחמן הדו-חמצני העולמית השנתית
ירדה ביותר משישה אחוזים,
הירידה הגדולה ביותר שנמדדה אי פעם.
ומתרחשים גם שינויים גדולים מתחת לפני האדמה.
לאחר שהתנודות מנסיעות ומתעשייה פחתו בחצי,
זאת התקופה השקטה ביותר מתחת לפני האדמה בהיסטוריה המתועדת.
אבל ההשפעה של הסגר הזה לא תימשך לנצח.
איזו השראה נוכל לקחת מהרגע הזה
כדי למצוא דרכים לחיות בדו-קיום טוב יותר עם הטבע?
בהודו ישנם כאלה שכבר מנצלים את ההזדמנות
כדי לחיות בצורה הרמונית יותר
לצד חיות חזקות מאוד אבל בסכנת הכחדה.
- אסאם, הודו אוכלוסייה: 36 מיליון -
פיל אסיאתי בוגר
צריך לאכול 150 ק"ג של מזון מדי יום ביומו.
אבל כאשר רק חמישה אחוזים מתחום המחיה הטבעי שלהם נותרו,
וכאשר חלק ניכר מהג'ונגל ששימש להם כבית הוחלף באדמות חקלאיות...
הפילים כאן פושטים תכופות על היבולים כדי לשרוד.
בתגובה החקלאים מנסים להגן על השדות שלהם.
אבל הם עדיין מאבדים בקביעות יותר ממחצית מיבול האורז שבו הם תלויים למחייתם.
אנחנו מעבירים את כל הלילה
בניסיונות לגרש אותם חזרה לג'ונגל.
אבל הם חוזרים...
- בהשקאר בארה -
ואנחנו נאלצים לעשות את זה שוב.
ולא רק החוות בסכנה.
פילים מחפשים מזון גם בכפרים
וכבר קרה שהם רמסו אנשים.
בכל רחבי המדינה
כ-400 בני אדם ו-100 פילים
נהרגים בעימותים האלה בכל שנה.
אבל קהילה אחת מנסה גישה חדשה
כדי לפתור את הבעיה.
פועלים שחזרו מהעיר לכפר בגלל הסגר
יכולים לספק את הידיים הנוספות שדרושות
עבור פרויקט שמובילה אותו קרן שימור סביבה מקומית.
יש לנו הזדמנות נפלאה במהלך הסגר...
- מגהנה האזאריקה פעילת איכות סביבה -
להקים מטע עבור פילי בר.
לאורך קצה היער הם שותלים אזור חיץ
של אורז בר ועשבים שצומחים מהר כדי לספק מזון לפילים.
כל הקהילה, יותר מ-500 אנשים, באה לעזור.
- דולו בורה פעיל איכות הסביבה -
בתוך חודשים ספורים
הם שינו כמעט 400 אקרים, 1.6 קמ"ר, מהשטח שלהם.
וכעת במקום לגרש את הפילים
הם עורכים טקס כדי לקבל את פניהם.
היבולים מוכנים לקציר.
אבל האם הפילים יאכלו את העשבים שנשתלו עבורם...
או שהם יפשטו על השדות של החקלאים?
כשהאנשים שבים הביתה...
משהו זז בקצה היער.
בזה אחר זה פילים מגיחים מבין העצים.
אימהות.
גורים.
משפחה מורחבת שלמה של 26 פילים רעבים.
אבל עד לאן הם יתקדמו?
הם נשארים קרובים לשולי היער...
הם בוחרים לאכול רק את היבולים שנשתלו עבורם.
בעבר נהגנו לגרש אותם.
אבל עכשיו המצב השתנה.
זאת תחושה טובה... זה משמח אותנו.
בעת שעונת הקציר מתקדמת...
הפילים לא מגיעים לשדות של החקלאים
וגם לא נכנסים לכפר.
אם אנחנו נאהב את הפילים,
גם הפילים יאהבו אותנו.
אזור חיץ של צמחים
מספק פתרון ארוך טווח
לסכסוך עתיק יומין.
וזה פתרון שגרם לכפרים שכנים
לדבר עם קרן שימור הסביבה המקומית ולשקול לאמץ אותו.
כשמסתכלים לאחור על השנה החולפת...
שנה שהייתה כה קשה עבור רבים מאיתנו...
מה נוכל ללמוד כדי להבטיח את עתידו של עולם הטבע...
ועולמנו שלנו?
אנחנו צריכים לחשוב איך נוכל לחיות בדו-קיום.
זה גרם לנו להבין שאנחנו יכולים לחלוק את המרחב עם חיות הבר.
לא לקבל את זה כמובן מאליו
שנעשה את אותם דברים כשנחזור.
המהירות המדהימה ומגוון התגובות של הטבע...
הראו שאפילו שינויים צנועים בחיינו...
יכולים לחולל שינוי חיוני בחייהן של חיות הבר ברחבי העולם.
אפשר לבצע השבתות קטנות בכל קיץ.
סגרים ליליים בחופים. זה לא חייב להתבצע בשעות היום.
שינויים קטנים מאוד שאנשים יכולים לעשות
כדי לוודא שבני אדם וחיות בר יוכלו לשגשג יחד.
ידוע לנו שאם נבקש מספינות להפליג לאט יותר,
ואולי לקבץ ספינות בשיירות, תהיה להן השפעה קטנה יותר
וזה יגן על עולם הצלילים התת-מימי ועל הלווייתנים.
אנחנו מגישים המלצות לרשויות הפארקים
שנועדו לקדם התנהלות טובה בקרב מדריכים ותיירים
שתבטיח את הישרדותן של החיות הללו.
השנה יוצאת הדופן הזאת, השנה שבה כדור הארץ השתנה,
לא רק הראתה לנו שאנחנו יכולים לעזור לחיות הבר לשגשג,
אלא גם שאם נבחר לעשות את זה,
נוכל גם לשנות את בריאותו של הכוכב עבור כולם.
אני יודע שהגיע הזמן
שנתרום בכל דרך קטנה שנוכל כדי לצמצם את הזיהום.
ושאנחנו לא נפרדים כלל מעולם הטבע...
גילינו שחיינו מחוברים זה לזה
בדרכים עמוקות ומפתיעות.
ואם ברצוננו לשגשג בעתיד,
זה הרגע המכריע
למצוא דרכים לחלוק את הכוכב שלנו...
עם כל החיות בתבל לצדנו.
תרגום: גיא רקוביצקי