Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Я чудово пам'ятаю, як вперше сюди приїхав.
Мені сказали, що Форте-дей-Мармі - круте пляжне місце.
Так і є…
Я ніби потрапив до міста з листівки.
Де все виглядало ідеально та на своєму місці.
Білі з блакитним завіси у пляжних клубах.
Рівненький пісочок.
Звук сміху, який розносить бриз.
Мене втягнула ця певна атмосфера, де зупинився час.
Велосипеди тихо проїжджають по широких доріжках у променях сонця.
Чудове місце для літньої відпустки.
Але у Форте-дей-Мармі
ще й дні стають коротші, а ночі довші.
На вершині Апуанських Альпів
потрісканий білий мармур
створює плащ з льодяного снігу.
Темрява пожирає світло.
І нас охоплює страх.
Навіть у Форте-дей-Мармі
ми навчилися берегти себе.
Те сонячне та безтурботне місто…
зараз здається порожнім.
Ніби всіх евакуювали.
Ця історія -
зимня історія.
КАМЕРА ПАК-15
ОХОРОНА РАФФАЕЛЛІ
Допоможіть…
Допоможіть!
Допоможіть.
Що сталося? Чому ти тут так пізно?
Це Клементі. Кажуть, вони хочуть лише з тобою поговорити. З Барбадосу.
Їм немає, чим кращим зайнятися.
Хвилюються через те, що побачили у камеру на своїх воротах.
Я сподівався поспати хоч кілька годин.
Ти сказав, зв'язуватися з тобою щодо преміумних клієнтів.
Ти правильно зробила.
-На добраніч, Еммо. -Поспи і ти.
Спробую.
РАВЕЛІ, ОРЛАНДІ, ДЕЛЛА ВАЛЛЕ, КЛЕМЕНТІ
М-ре Клементі.
-Ви вдома? -Так.
Отже? Все гаразд?
З камерами по периметру все гаразд.
-Так, але… -Жодних ознак проникнення.
Ні, я казав, що бачив дівчину, їй ніби щось загрожувало.
Хто знає, що вона побачила. Може, волоцюги лазять.
Їх зараз куча в країні. Більш безпечного місця не знайти.
Я розумію. Не зрозуміло, чи це іммігрант.
-Але все одно перевірте. -Авжеж, я перевірю.
Дякую, Сантіні.
Гарного вам дня.
Зараз вже середина ночі.
Але дякую.
-Бувайте, Сантіні. -Бувайте.
Якого біса робить цей хлопець?
Якого біса ти робиш?
ОБРАНІ
КАРАБІНЕРИ
-Добро вечора, Сантіні. -Доброго вечора.
Тут, здається, п'яне водіння між вулицями Вольта та Каррара.
Номерний знак: Пітер, Іда, 55388.
Зараз когось надішлемо.
Дякую.
Слухайте, вже не треба.
Впевнений?
Так, дякую. Я про це подбаю. Бувайте.
-В чому твоя проблема, козел? -Даріо.
Ми знайомі?
Я знаю твою матір.
Застрибуй. Ти не можеш їхати у такому стані. Я тебе підвезу.
Тихіше.
Трясця…
Що він зробив?
Розберемося пізніше. Заходь.
Розберемося з чим?
Він водив напідпитку.
На щастя, я його побачив.
Боюся, там більше, ніж алкоголь.
Чому не спиш у таку годину?
Мабуть, якийсь мільярдер загубив кота?
Автівка на Вольті.
Дякую, Роберто.
-На добраніч. -Ага.
Радий був побачитися.
Даріо?
Даріо, відчини.
Даріо!
Даріо, відчини.
Даріо…
Доброго ранку.
Кому ти заливаєш?
Навіть Анджела в курсі, що тебе вчора не було. Вона повернулася о третій.
У понеділок.
В цьому будинку правил не існує.
-Можу дещо спитати? -Так.
Твої клієнти, антропологи…
в курсі, що коли ти не можеш спати тут, ти ідеш та не спиш у них?
Вони якийсь час у Південній Африці.
Де була Анджела?
У МЕРИ
Якщо тебе це так цікавить, чом не спитаєш чи не відслідиш її телефон?
Ми вже про це говорили. Я не хочу нічого встановлювати на її телефон.
-Хай живе своїм життям. -Авжеж.
-Слухай… -Авжеж.
Ти на обкладинці з Пілаті.
ПІЛАТІ ПІДТРИМУЄ К. РАФФАЕЛЛІ
Чудово! Я й забула.
Диви, яка вона щаслива. Доброго ранку.
Доброго ранку, юна леді.
В нас все чудово, а в тебе?
-Скажи щось. -Анджело!
Ти порушила комендантський час. Скільки я казав не затримуватися
у дні перед школою?
Я вже розповіла мамі.
Я була в Джиневри, робила домашку та ми заснули.
А ти де був?
Я вже запізнююся.
-Ніякого телефону на велосипеді. -Ти вже сто раз сказав.
Бачила маму на обкладинці?
Анджело! Бачила маму на обкладинці?
Вона не чула, бо поспішала.
Якби й чула, їй все одно?
Ось і той, кому не все одно.
Маттео!
-Чолов'яга. -Прибери це геть.
Це не прикрашає нас як родину, ні? Ну ж бо.
Будь ласка, випий снодійного, ти схожий на вампіра.
Від тих ліків я наче божевільний.
А зараз ти, типу, нормальний?
Доброго ранку!
Маттео…
Вітаю з обкладинкою.
-Дякую. Бач, як чудово вийшла? -Авжеж.
Ось нова версія.
-Чудово. -Цього разу тобі сподобається.
Ми навіть змінили музику.
-Ось. -Море. Краса.
Ідеально.
Панорама.
-З Форте. -Це погана частина.
Я така напружена.
Неправда.
У небезпечному світі голос за мене - це голос за безпечніше майбутнє.
-Ти чудово виглядаєш. -Я забагато посміхаюся.
На заході зі зборів грошей…
-Вгадай, хто буде на нашому боці. -Хто?
Марчелло…
Ферраріо.
-Мільярдер? -Так.
-Це ж чудово. Круто. -Це чудово.
Його охорона вже мені поздвонила. Візьми і це теж.
М-р Сантіні про все подбає?
Ні. Я подбаю.
-Добре. Ідемо. -Ідемо.
ЗА БЕЗПЕЧНІШЕ МІСТО
ФОРТЕ-ДЕЙ-МАРМІ
МАРІНА-ДІ-П'ЄТРАСАНТА
-Доброго ранку. -Гей, доброго.
Чому ти тут? Ти ж працюєш уночі.
Хотіла дещо тобі показати.
Що?
Ось що записала камера Клементі вчора ввечорі.
Трясця.
Які клієнти живуть на тій вулиці?
Чому запис зберігся?
Так, всі камери зберігають записи.
Платять за це клієнти чи ні.
Вчора я так і не поспав.
Нащо тобі куртка? Змерзла?
Я ненавиджу зиму. Ненавиджу.
-Диви, які ми майстри своєї роботи. -Найкращі.
Дивись.
Ось.
Кого вони заарештовують?
Не бачу.
Трясця!
Що це?
Це Вальтер.
Це його донька Марія.
Спеці.
Він був моїм вчителем.
Найкращим на ринку.
А що то за хлопець записує?
Вальтере…
БІБЛІОТЕКА КУРСИ КРЕАТИВНОГО ПИСЬМА
Отже, перш ніж поділюся з вами своїми словами мудрості,
маю повідомити погану новину.
Марія Спеці, ваша однокурсниця, у лікарні.
Боже, що сталося?
Мабуть, спіткнулася об порожню пляшку батька.
Народе, будь ласка.
З Марією все гаразд. Нічого серйозного. Тому повертаємося до роботи.
Отже… Анджело. Ми закінчили на яблуці розбрату.
-Ти закінчила? -Ні. Ще ні.
Треба якось загнати батька з мамою
в одну кімнату більше, ніж на десять секунд.
Професоре…
Люба…
Я не знаю, як ще тобі пояснити.
Я тобі не професор.
Уроки історії, математики, географії, ось там професори.
А я тут, щоб навчити вас шукати істину.
Без цензури.
І не ту правду, яку вам показують по ТБ чи у соцмережах.
Народе, я тут…
щоб спробувати навчити вас, як зробити життя цікавішим на папері.
Вважаючи, що ви переживете агентів, публіцистів, редакторів та інших.
Телефони.
Прах до праху.
Пил до пилу.
Ми вкладаємо ці телефони до їхнього тимчасового місця спочинку.
Пам'ятайте.
Це священе місце нічого не покине,
тому, будь ласка,
ніякого осудження,
чесність до кінця.
Джиневра. Вперед.
Я весь твій.
Тичасова назва:
«Попався!»
«Вперше я зустрілася з партнером тата,
Вольмаро,
коли мені було шість.
У десять я стала його Лолітою.
А він став моєю помстою батькам.
Він був ненаситний».
Мамо!
«Ненаситний.
Але справа була не у траханні, а у траханні мозку іншим людям».
Пробач, Анджело, ти так і будеш робити ці звуки?
Пробачте, народе, але лише мені здається,
що точці зору читача не вистачає трохи… сопереживання.
Професоре, це моя травма.
Я не збираюся стояти тут та терпіти образи.
Ти маєш рацію.
Ти не повинна.
Продовжуй.
«Нам звжди це сходило з рук».
КАРАБІНЕРИ
-Енціно. -Гей.
-Охороно. -Як справи?
-Добре. А в тебе? -Добре. Слухай…
Хто той хлопець, який записував? Доменчетті?
А що? Справу закрито.
Він винний, сам зізнався. Глянь справу.
Сусід Спеці, Ріцієрі.
Він скаржився, що Спеці п'є та непорядно поводиться.
Він боявся за доньку.
Казав, за кілька годин до того вони сильно посварилися.
Повернення до нормального стану - крутий підйом.
«Підйом»?
Не кожен його здужає.
Маріє.
За шкалою від одного до десяти, як сильно болить?
Одинадцять.
Гаразд, почнемо потроху. Отже…
Можеш поворушити пальцями? Ось так.
Добре. А так?
Дай перевірю рухливість.
Потроху розслабляй руку, я нею рухатиму.
Йой!
Спробуємо ще раз. Давай.
Йой!
Отже, Маріє.
В тебе вивих плеча.
Якщо триматимеш її так, ризикуєш втратити рухливість руки.
Якщо лишити так, пізніше вона не рухатиметься.
ПЕКАРНЯ ТОРТИ ТА ВИПІЧКА
Гей!
Гей…
Ну ж бо. Укуси заборонений плід.
-Вже. -Давай ще раз.
Люба, для цього тобі потрібен хтось твого віку.
Ти занадто ненаситна.
«Ненаситна»? Що?
Не смій порівнювати мене з Джиневрою!
Те, що в нас - це справжнє.
Знаю. Я маю працювати.
Що таке?
У неділю ти повернувся дуже пізно.
Тут спати мені не дозволив. Де ти, трясця, був?
Ти наче моя колишня дружина, а колишня вона не просто так.
Знаю, пробач.
Я не хочу тебе обмежувати.
Але я відчуваю, ніби щось не так. Я хочу допомогти.
Слухай…
Я дурію від тиску цієї клятої книги.
Я навіть не знаю, як її закінчити. І доки ти тут, я не закінчу.
Тому, будь ласка, дай мені тиждень, і я буду весь твій.
Але зараз - іди.
Благаю.
Ти так і не відповів на моє питання, де ти був у неділю?
-Катався. -Нащо?
-Дещо шукав. -Що?
Не знаю. Щось. Мою музу.
До речі, та сучка Джиневра запостила твоє фото.
Я хоч гарно виглядаю?
Дуже круто. У шкільному дворі.
Всі б померли, якби дізналися.
Вони ніколи не мають дізнатися, Анджело.
Ніколи.
Мені боляче.
Ти робиш мені боляче!
Що це?
Синхронізую аудіо з телефону Доменічетті.
Це моя провина!
Яка трагедія. Ця ситуація зі Спеці.
Це сталося у дуже зручний для тебе час.
Б'єш нижче поясу.
Чудово виглядаєш.
-Так? -Так.
Цікаво, це через захід чи Пілаті?
Знаєш, не будь я заміжньою, він би мене сильно приваблював.
Неправда. Ти заміжня, але він досі тебе сильно приваблює.
Я розумію.
Він моя протилежність. Все те, чим я ніколи не стану.
Багатий, елегантний.
Багатий.
Може, в іншому вимірі.
Ми на місці.
Спробуй розважатися не занадто сильно.
І, будь ласка, пам'ятай, не тисни руку Пілаті.
Що за забобон з «торканнями»?
Я розумію, коли ти багатий, можеш дозволити будь-яку фобію, але…
Відносини без дотиків - не відносини.
Необов'язково.
Доброго вечора.
-Доброго вечора. -Доброго вечора.
Чудово виглядаєш, Карло.
Доброго вечора.
-Курцио… -Клаудіє.
Як чудово, так?
Тут зібралися всі важливі люди.
-Неймовірно. -Завдяки тобі.
Завдяки тобі.
Роберто, глянь на свою дружину, в цьому світлі вона, наче…
Венера Медічі.
Тендітна ззовні, а всередині міцна, як мармур.
Ти щасливчик, Роберто.
Я завжди так вважав.
-Промови через п'ять хвилин. -Авжеж.
Тут мільярдер Ферраріо.
Маттео, будь ласка. Досить про Ферраріо.
-Одне віскі. -Роберто.
Дозволь представити тебе моїй новій американській клієнтці Каміллі.
Вона купила місце на Віа-Ґориція.
Вчасно, якщо слухи правдиві.
Які слухи?
Якщо Марчелло Ферраріо інвестуватиме,
ми очікуємо стрибок у ціні будинків аж до 20 відсотків.
Ти знаєш, що Ферраріо навіть не мав сьогодні тут бути?
До речі, фото заборонені, навіть на телефони.
Боронь Боже, прогресивну людину, як він,
побачать з «правим» кандидатом.
Ми тобі наскучили?
Так.
Ні, жартую.
В мене безсоння. Я не спав кілька ночей.
Бідолага.
А ти щось приймаєш?
Інакше ризикуєш, що почнуться галюцинації.
Я знаю.
І головне,
ніякого алкоголю.
Пані та панове, можна хвилинку уваги?
Я знаю всіх вас і знаю, що для багатьох з вас Форте-дей-Мармі
став другим домом. Чи третім, чи четвертим.
Але Форте - головне місце…
близьке нашому серцю.
Ніхто не може сказати, що ми це не заслуговуємо,
інакше ми розлютимося.
Панове.
Наш наступний мер, чи точніше,
наша перша мерка
буде нашою найкращою меркою, це я гарантую.
Клаудія Раффаеллі за безпечніший Форте-дей-Мармі.
Дякую.
Я народилася у Форте-дей-Мармі.
Я тут росла.
Моя донька тут народилася, і я її тут рощу.
Тут я хочу й постаріти.
В дитинстві я могла всюди вільно гуляти.
Вулиці були безпечнішими.
Нам не було чого боятися.
Ми не замикали двері.
Лише подумайте.
Їх називають «загарбниками» не просто так.
Чи… небажаними.
І не забуваймо…
що завдяки полковнику Морі…
останню хвилю крадіжок та пограбувань нарешті зупинили.
Знаєте,
драматична подія…
як ті, що нас шокують…
сталася в неділю вранці
з однією дівчиною.
Це ідеальний приклад.
На неї напав той,
кому вона довіряла.
Не зайдеш?
Хочеш, щоб вампір ходив хатою о третій ранку?
Сьогодні ти всіх підкорила.
КЛАУДІЯ РАФФАЕЛЛІ
Клаудія?
Зараз пізно, що таке?
Роберто, та курва змінила свою платівку.
Каже, що все сталося вдома у Пілаті.
-Що? -Але це неправда.
Не хвилюйся, його там не було. Він був у Мілані. Будинок був порожнім.
Суть у тому, що це поганий піар.
Виправ все, будь ласка.
І якогомога скоріше. Гаразд?
Гаразд.
Не занадто туго?
Давай я трохи послаблю.
Чекай.
Дай гляну руку… З іншого боку.
Роберто, скажи дружині, хай не хвилюється.
Авжеж, дівчина захищає свого батька.
Заспокійливе перестало діяти,
батько за ґратами, вона запанікувала.
Тепер каже, що все сталося в Пілаті,
що вона перепила, там був інший хлопець.
-Який? -Вона не знає.
Вона дуже зручно забула його ім'я. Повне лайно.
Вона бреше.
Слухай, Спеці вже там був.
Він був п'яний, розгублений, навіть чинив опір,
але там же зізнався у злочині, не забуваймо.
Наркотики є?
Результати чисті.
Було лише те, що дали в лікарні від болю.
-Де зараз Вальтер? -Його випустили.
Якщо його донька не позиватиметься…
Не хвилюйся. Ми надішлемо до неї соцпрацівника.
-Пробачте. Алессандро? -Пробачте.
Я займуся.
Я щойно програла собі парі.
Яке парі?
Гадала, ще рік тебе не побачу.
Слухай… Ти забрала автівку Даріо?
Так.
Так…
Я маю з ним поговорити. Знаєш, де він?
-Розкажеш, якщо він щось наробив? -Авжеж.
Він працює в ресторані Джильда.
Гаразд… може, ще побачимося.
-Бувай. -Гаразд.
Даріо не було тут вже п'ять, шість тижнів.
Він не сказав чому?
Нам чудово й без нього.
Дякую.
Якщо знайдеш того йолопа, скажи, хай звякне Летиції.
Хай подзвонить.
Маріє, де ти спала?
Нагорі.
А де спите ви, сер?
Тут.
У вас є робота, щоб підтримати доньку?
Так.
Гаразд. Ти впевнена?
Так, нащо всі в мене це питають?
Мені тут добре.
Гаразд.
Тоді я піду. Ось.
Це від болю.
Важливо, щоб Марія їх приймала так, як прописали в лікарні.
Бувай, Маріє.
Маріє, пробач. Якщо хочеш, можемо поговорити про це.
Я не хочу.
Не хвилюйся, я сказала, що ти до цього непричетний.
Слухай, Маріє. Слухай… Маріє.
Я очищу своє ім'я, ось побачиш.
Вони не можуть з нами так поводитися.
Не можуть!
Ти заснув.
Я можу тобі допомогти.
Сантіні, все гаразд?
Він заснув.
Сантіні, вже «зелений». Їдь куди тобі треба.
Роберто. Безсоння…
Ніч, темрява - це нова перспектива.
-Ти маєш її прийняти. -Відвали, відьмо.
Це гнилий зуб у чарівній посмішці Форте-дей-Мармі.
Ви не уявляєте, скільки я чекала на цю мить.
Така краса.
Чудово.
-Ідемо? -Так.
Щодо екстер'єру, я думав про термальні камери по периметру.
Нульове світове забруднення та сенсори руху.
В них є дуже точні системи розпізнавання обличчя.
Можуть розпізнати кого завгодно: друзів, ворогів…
небажаних.
І на будь-яке ваше питання - відповідь «так».
Завдяки технологіям зараз можна зробити все.
Нікого не зґвалтували, ніхто не помер,
кістки всі цілі, цнота на місці.
Це була лише родинна чвара.
Ви у вірному фаху, м-ре Сантіні.
Так, мій любий Марчелло.
Люди, як ми, стали ціллю. Світ змінився, це точно.
І ми, як цілі,
не можемо жаліти тих, хто лишився позаду.
Марчелло!
Мені не потрібна фортеця.
-Будинок у чарівному місці. -У центрі.
Вона просто хоче, щоб «Прада» та «Ґуччі» були поряд.
Ідемо?
Можна почитати твою книгу?
Вона ще не готова.
Цього разу я хочу, щоб ми кінчили одночасно.
Я не хочу кінчати, доки не кінчиш ти.
Якого біса, Анджело…
Просто ти ніби більше не хочеш мене, як раніше.
Гадала, може, з цим…
Що ти, трясця, городиш?
Мені 40, а не 70.
Ти справді гадаєш, що це проблема?
Що достатньо лише синьої пігулки?
Боже, Анджело, яка ж ти незріла.
-Шкода, так? -Що?
Що тобі потрібні ті гівнюки, аби стати меркою.
-Це частина гри. -«Гри»?
Так.
«Цнота на місці». Чудово.
-Просто цікаво, як це, трясця, можливо. -Що?
Так плювати на те, що сталося з Марією.
Це був жарт, Роберто.
-«Жарт»? -Так, жарт.
Та дівчина боїться за своє життя, а ми жартуємо?
Я не можу не думати, що, як це сталося б з Анджелою.
Але ж не сталося.
І я подбаю про те, щоб ніколи не сталося, ні з нею, ні з іншими.
-Ага, ага… -Ага, ага?
Неймовірно.
Давай краще про тебе.
Скажи дещо. Знову зустрічаєшся з Еленою?
Ні.
-Ні? -Ні.
Ні. А як щодо цього…
-Чиї це сині пігулки? -Вони не мої.
-Не твої? -Не мої.
Так, і не мої тим паче. «Мускулус-пять».
Клаудіє, мені 40, а не 70. Мені вони не потрібні.
Авжеж, ти в нас дуже вправний.
-Де ти їх знайшла? -Вдома. Де ще?
Має бути чек чи корінець. Перевір!
-Дай гляну в сумочці. -Може, їх замовили онлайн.
Ось. Знайшла.
Ти сподівався, що я не знайду, але я…
Вони Анджели.
А їй вони нащо?
І це ж нелегально. Вона неповнолітня. Хто їх їй продав?
Боже. З ким вона спить?
Вона спить зі стариком?
Боже, ця родина розвалюється на очах.
Ми більше не спілкуємося.
Ми наче сусіди, які живуть в одному будинку…
і все.
Ти божевільна.
Хіба він не був у тюрмі?
Топове лакшері лише у Форте-дей-Мармі!
Боже, народе…
Він божевільний.
Він іде сюди?
Сподіваюся, що ні.
Боже.
-Гей, що ти робиш? -Він здурів!
Маленька Чіара, ти все така сама.
Народе…
А ти?
Пам'ятаєш, колись ти приходила
на дні народження Марії, а моя дружина готувала торта-янгола?
І ти трохи переїла.
Народе, що зі всіма сталося?
Я не знаю. Хто знає?!
Байдуже…
Ні…
Це за вересень. А це з квітневого арешту.
У вересні мене вдарили тейзером,
доки я розслаблявся у парку.
А тепер поліція разом з карабінерами заарештовують всіх підряд.
«Безпечніше майбутнє»?
Не для мене. Я - статистика. Всі це знають.
ЛАЙКИ 255 - ТОПОВЕ ЛАКШЕРІ ЛИШЕ У ФОРТЕ-ДЕЙ-МАРМІ
-Бачив? -Що?
Повідомлення від Анджели: «Сімейні збори завтра о 15:00».
«Жодних відмовок». Що вона задумала?
Завтра й дізнаємося.
Жодних відмовок…
Гарні новини в тому, що з п'яти власників Вілла Касамора
четверо погодилися.
Лише один з братів вагається.
Чому?
Він хоче більше п'ятої частини.
Ага, щасти. Він блефує.
-Я гадаю, що блефує. -Не зважайте на мене. Продовжуйте.
Отже, тепер щодо контракту.
-Це я. -Гей.
В нас з тобою лишилася незакінчена справа.
Так…
Ага.
Якщо знайдеш місце, я знайду час.
-Коли? -Сьогодні?
Я майже впевнена, що зможу знайти няньку.
Не проси мене няньчитися з Федеріко.
Авжеж. Це було б негуманно просити тебе про щось таке.
Іде до Уго.
Чому не сказав, що звільнився з роботи?
Я ненавиджу своє життя. Сьогодні?
Гаразд. Я напишу пізніше.
-Гаразд. -Бувай.
Хто це був?
Це була Емма.
Хотіла помінятися на денну зміну.
-Я принесла тобі кави. -Дякую.
Трясця.
«Умови продажу».
«Продаж можливий за наступних умов…»
Я поясню пізніше…
«Майно, про яке іде мова
та ітиме, доки не буде визначено фінальну дату контракту…»
Я маю тобі сказати.
«…без права викупу…»
-Ні! -Його не можна торкатися.
Не можна його торкатися.
Мене не можна торкатися, зрозуміло?
-Я не хотіла. -Пробач.
Для мене доторк…
як мацати мертве м'ясо.
Курцио, пробач. Мені дуже шкода.
Неймовірно.
-Все, я закінчив та піду. -Так…
Бувай.
Ти такий довбень, Даріо.
А це Марія.
Ага, пий-пий.
А ось і Пілаті.
ВИДАЛЕНО ПЕРЕФОРМАТОВАНО
Еммо, чому деякі внутрішні камери в Пілаті було переформатовано?
Мабуть, це люди Ферраріо.
Люди Ферраріо? Хто їм дозволив?
Твоя дружина.
Чому збережені записи з камер зникли з iCloud?
Вона надала їм повний доступ.
Вони мали видалити всі докази присутності Ферраріо.
Повний доступ?
Заради клятого збору грошей!
Весь запис зі студії теж зник. Чому?
Бо Ферраріо там був. Бо ми всі там були.
Ось чому його немає.
Пробач, Роберто. Клаудія сказала не турбувати тебе цим.
Нічого. Пробач.
Клаудія вірно вчинила.
Вона дуже вірно вчинила.
-Ненавиджу Уго. -Припини.
-Неправда. -Правда.
Гей, як справи?
-Дякую, буду винна. -Пусте.
Поводься добре, любий! Люблю тебе!
Що це?
Вони нічні тварини. Як ти.
-Це моя совість. -Не сьогодні.
Є приховані камери, Сантіні?
Хтось за нами шпигує?
Термальні камери можуть засікти збудження?
-Авжеж. Так. -Так.
Так, Федеріко.
Не хвилюйся, я вже їду. Майже, в автівці.
Гаразд?
Елено!
Елено…
Елено!
-Куди ти? Що сталося? -Федеріко дзвонив, він у розпачі.
Він не хотів до Уго, а я його змусила.
Яка я після цього мати?
Бачиш, чому я не можу? Я зробила помилку, втратила голову.
Пробач, але це неправильно, в мене немає часу на ці помилки.
Помилка? Ось хто ми тепер? «Помилка»?
Ти сказала, в нас є незакінчена справа.
І ти маєш рацію.
Знаєш, коли…
Коли ми розійшлися, я пообіцяв собі,
якщо не зможу мати тебе, то більше не буду нічого хотіти.
Саме це я й отримав.
Нічого.
Я не почувався ні з ким іншим так, як почувався з тобою - живим.
А тепер я чоловік для потрахушок, без обличчя, без рис.
Подивися на мене!
Один син мене ненавидить, а другий без мене жити не може.
-Давай я поговорю з Даріо. -Я вже казала. Я сама.
Він був у Пілаті вдома ввечері, коли щось сталося з Марією.
Чому ти мені кажеш це зараз?
Кажеш це після того, як ми переспали?
Боже!
Ми казали, що це не повториться.
Я кажу тобі зараз, тому що думає, це міг бути він.
Я маю поговорити з ним раніше, ніж хтось інший.
Я не можу просто взяти та кинути це.
Він нагорі. Я вас не лишу самих, хочу все почути.
У неділю ввечері, коли я тебе знайшов…
ти був п'яний?
Де ти був?
У неділю?
Я пив з другом у барі у Сарцані.
-Тобі яка справа? -Така, бо це неправда.
Ти був вдома у Курцио Пілаті.
Так?
Так.
В неділю, так.
Я зараз працюю на нього. І що?
Виконую маленькі завдання, переважно ввечері.
Пильную дещо…
На кшталт охорони.
Даріо, я тебе люблю,
але яка людина з мозком найме тебе щось пильнувати?
Тому я нічого й не розповідаю мамі про те, що роблю.
Де ви з Пілаті познайомилися?
-Це допит? -Так!
У «Баньо Джильда». Він завжди там їсть.
Слухай, Роберто…
Він платить мені втричі більше та воно того варте.
А камера?
-Камера? -Ту, яку ти зірвав зі стіни.
Я зрозумів…
Ви двоє тепер спите разом,
і це, типу, дозволяє тобі грати мого батька, але це працює не так.
Даріо!
Я зламав камеру, бо він мене взяв та звільнив.
Він дивакуватий.
А Марія Спеці? Нащо вона там була?
Ну?
Гаразд…
Пілаті та інший знайшли її, як вона гуляла.
-Який інший? -Я його не знаю. Хтось.
Вона намагалася потрапити в церкву на Віа-Тренто. Плакала.
-І вони посадили її в автівку. -Чию?
-В автівку Пілаті. -І вона просто сіла?
Ні. Авжеж, ні.
Вона знала того хлопця, а він - її.
Слухай, вона була в істериці.
Не знаю, чому.
Ми випили, напилися, особливо вона.
Потім ми зробили їй кави.
-Кави? -Так, кави.
-Про каву - правда. -Бачиш?
Я намагався привести її до тями, а потім поїхав прямо додому.
Клянуся.
Мені теж шкода, що вона постраждала.
Просто я нічого не знаю про те, що сталося.
Церква на Віа-Тренто.
По одному.
Повільніше.
ДЕ ТИ? В НАС РОДИННЕ ЗІБРАННЯ!
-Трясця! -Куди ти?
Я про дещо забув.
Ти запізнився. Я писала, ти не перевіряв телефон?
Був у пробці.
Отже…
Моє есе називається «Яблуко розбрату».
Мамо, я знаю, що тобі вже не подобається.
Прийшов час сказати правду про те, що сталося в цій родині.
А точніше, що сталося в цій родині, коли мені було сім.
Гаразд…
Чому ця річ таке «яблуко розбрату»?
Чому ви не можете про це навіть поговорити?
Анджело, бо…
Бо це було жахливо.
Це найгірший день мого життя.
Я загубила тебе на десять хвилин у парку.
Це були десять хвилин болю.
Десять хвилин агонії.
Після яких ми знайшли тебе за каруселлю.
І там був той збоченець Вальтер Спеці, який тебе розбестив.
Його пеніс стирчав, а штани були у спермі…
Клаудіє…
Але на щастя твій тато прибіг та його зупинив.
-Ось. Рада? -Чому я не пам'ятаю?
Бо це для тебе травма, люба.
Бо розум захищає тебе та забуває це.
Я лише пам'ятаю дивного лікаря, який показував мені ляльок…
Психіатр, який допоміг тобі з одужанням.
-Чому Спеці не посадили? -Гарне питання.
Гарне питання.
Я все владнаю, я подбаю про це.
І цього разу він заплатить.
Мамо! Пішла.
Ти знаєш, що з нею про це розмовляти неможливо.
Чудово!
Ти теж мені не допоможеш?
Я можу тобі сказати, що це була сеча, а не сперма.
І до речі, про правду в родині…
Розкажеш мені про сині таблетки. Сиди, чекай.
Клаудіє!
Я мав звільнити Спеці для тебе, але цього недостатньо?
Ні! Недостатньо.
Я не розумію, як ти можеш перевіряти всіх, але систематично відмовляєшся
перевірити свою доньку та дізнатися, що вона приховує.
-Може, бо не хочу дізнатися, що. -Саме так.
Анджело!
Скільки разів я обіцяв, що не робитиму цього?
Багато разів. Я обіцяв.
Спробуємо дату народження.
Дату народження навпаки.
Що це може бути? Адреса?
Не кажи мені, що ти така…
Анджело. Я нічому тебе не навчив…
П'ять, вісім, три,
нуль, два, чотири.
АНДЖЕЛА С. ТЕЛЕФОН
Де ти була?
Понеділок…
дім та школа.
Вівторок…
Що це за місто?
Що за «Пекарня»?
Куди ти їздиш?
КАПРИЛЬЯ - БУДИНКИ
Заспокойся…
«Моє кохання»!
Хто цей вилупок, Анджело?
Хто він? Хто це курво?
СПОГАДИ
«Канікули. Друзі».
МІЛАН!
Ні…
Як пишеться?
Намагаюся дізнатися правду…
у тумані конфліктуючих спогадів.
Як ти мене знайшов?
Не вірю. Ти шпигував за мною!
-Ти казав, що не станеш! -Хто цей козел?
-Нащо ти їздила з ним у Мілан? -Він не козел.
-Він мій професор. -Твій професор?
Ми були у Мілані
через важливу зустріч з його агентом з видання.
В нього була важлива зустріч?
І як ви опинилися разом в ліжку?
Гаразд… Хочеш знати правду? Гаразд.
Я не піду до коледжу. Я переїду до Мілану зі Стефано.
-Ти нікуди не переїдеш, Анджело. -Ти не розумієш!
Він пише роман, який, мабуть, матиме величезний успіх.
-І ти віриш в це лайно? -Яке лайно? Загугли його, давай!
Стефано Томмасі. Він письменник.
Він написав книгу, яку люди купували та читали.
Роби, що хочеш.
Але я теж маю дещо зробити.
Маю піти до карабінерів
та розповісти, що твій професор був вдома у Пілаті з Марією Спеці того вечора.
Я не вигадую. На жаль, в мене є докази. Пробач.
Я тебе ненавиджу!
Ти навіть не знаєш, як це, бути закоханим.
Ти нічого не знаєш про кохання!
Отже, Маріє…
Ти розповіла нам, що в будинку були тоді з тобою лише Пілаті…
та хлопець, ім'я якого ти не пам'ятаєш.
Так.
Не згадала його?
Ні…
А більше нікого там не було?
Ні.
Отже, ти не дісталася туди з Пілаті та своїм професором, Стефано Томмасі?
Ні, це…
Професор Томмасі…
він пішов до того, як це сталося.
Як зручно.
Пробач. Ти нікого не намагаєшся вигородити?
Пробачте, мені зле. Я хочу вийти.
Ви хочете щось сказати?
Я… Я не кривдив своєї доньки.
Та нікого іншого.
В мене є питання…
Вальтере.
Гадаєш, ти заслуговуєш на таку доньку?
Ні. Не заслуговую.
Я пішов до того, як це сталося.
Я пішов до дому. Клянуся.
-До дому? -Так.
Хтось може це підтвердити?
М-ре Пілаті, ми готові, чекаємо на вас.
-Ось і вона! -Курцио…
Ти збрехав. Ти казав мені, що був у Мілані, коли це сталося.
Ні. Я так не казав. Я казав,
що лишив їх на кухні. Мене там не було.
Клаудіє…
Ти розумієш, який це ризик?
Не тільки для мене, а й для твоїх виборів.
-Багато людей прочитають… -Фото, будь ласка.
-Так… -Так, авжеж.
«Приятеля Пілаті заарештовують за сексуальне домагання».
Мої адвокати хвилюються.
Але якщо це справді сталося в мене вдома, Клаудіє, а я молюся, що ні,
ти маєш мені допомогти.
Тим часом я зробив все, що мав.
Я звільнив того Даріо, мого охоронця. Він звірюга.
-Даріо? -Так, Даріо Нобіле.
Він навіть благав мене взяти його назад.
-Трясця. -М-ре Пілаті, ножиці для стрічки.
Так, чудова ідея.
-Гарна робота, Клаудіє. -Дякую.
-Наш мер. -Пробачте…
Ти мене уникаєш?
Навіть не прикидаєшся, що спиш на дивані.
Про що ти думав, коли звинуватив Пілаті?
Тепер сюди приїдуть його адвокати з Мілану.
Я все виправлю.
Ти намагаєшся захистити того йолопа Даріо.
-Твого майбутнього пасинка. -Що?
Я лише намагаюся зібрати шматки разом, щоб…
-Можна? -Авжеж.
-Дякую. -Так, будь ласка.
-Не роби таке обличчя. -Яке?
Яке робиш, коли осуджуєш мене.
Роберто…
Це мій великий шанс.
Мій єдиний шанс.
Це моє життя, і я не дам тобі його в мене забрати.
Ні тобі,
ні нашому шлюбу.
Так, я амбіційна.
Але знаєш що?
Деяким людям це подобається.
Клаудіє, чекай.
Що? Хочеш мені дещо пояснити?
Маттео, в тебе є ще й інші завдання?
Іди.
Я не завжди був таким.
Таким…
-Закритим? -Ні.
Таким, який я є.
Коли та жінка торкнулася мене на кухні, ти почала мене захищати,
навіть не думаючи про це, як і завжди.
Безстрашно, але з серцем.
Через тебе я відчув себе менш самотнім.
Ніби ти розумієш мене, не очікуючи нічого.
Можеш уявити, як я себе тоді відчув.
Це…
Ця річ, ця моя хвороба,
вона спустошує, повір.
Вона з'явилася нізвідки.
Я спробував все, навіть просто зрозуміти,
але ніхто ніколи не зміг зрозуміти, від чого вона. Знайти причину.
Це робить неможливими…
будь-які інтимні відносини. Я заклякаю.
Я починаю нервувати, а потім падаю.
Я це не контролюю.
Жінки відчувають себе відкинутими, що б я не казав.
Та хто може їх винити?
Врешті-решт, я обрав усамітнення. Найлегше з усього.
Я завжди був доволі закритим.
Я багатий. Можу мати, що захочу.
Окрім одного, того, чого я так бажаю.
Крихти близкості.
Такого кохання, на яке ти теж заслуговуєш, Клаудіє.
О, Клаудіє…
Я б дуже хотів вирішіти це з найкращою допомогою.
З твоєю допомогою.
Так, Клаудіє. Хотів би я бути з тобою.
В цьому Всесвіті.
Ти неймовірний чоловік, Курцио.
Я тобі допоможу.
Пробачте.
-Зустріч. -Так…
ҐВАЛТІВНИК
Пробачте.
Сьогодні не буде уроку професора Томмасі. Ви вільні.
Ні, народе, це маячня. Томмасі та Марія…
ВІН НЕ ҐВАЛТІВНИК
Чому ти тут?
-Чому ти не в школі? -Що тут робив Пілаті?
Яким боком ти в цьому?
-Анджело. -Глянь на себе!
Він перетворив тебе на жалюгідну та нудну версію тебе.
Анджело, сядь! Послухай мене.
Я не писав свій роман.
Що?
Я гоустрайтер для книги Пілаті.
-Чому не розповів? -Бо…
Бо це не те майбутнє, яке я собі уявляв.
Але знаєш, що?
В того чоловіка дуже цікаве життя.
Він зробив мільйони на боргах.
В нього немає родини, він хоче, щоб книга стала його спадщиною.
Анджело, тут є потенціал.
В своєму сенсі він геній-бунтар.
«Геній-бунтар»? Він козел!
Цей козел мені платить!
Справжні гроші, Анджело. Гроші, які я маю сплачувати колишній.
Я питаю тебе востаннє.
Якщо не скажеш правду,
розповім директору, що ми трахалися
разів 200 з червня, я тебе здам.
Що ти робив у неділю ввечері?
Я вже розповів карабінерам, Анджело.
Гаразд…
Гаразд. Знаєш, що ми зробимо?
Ми поїдемо…
Ми поїдемо кудись, де житимемо…
у місці, яке нам сподобається.
Я про нас подбаю.
Я можу вчитися та працювати. Не хвилюйся щодо книги.
Пам'ятай, що ти написав бестселер!
Десять років тому!
Десять клятих років тому.
То й що? Це шанс почати спочатку.
Мені 40, Анджело.
А ти чудова.
Чудова.
Але, може, не найкраща ідея мріяти про майбутнє зі мною.
Це божевілля. Ми знали від початку, що це не триватиме довго.
І хтось з нас має повести себе як дорослий.
І глянувши на твій паспорт, це маю бути я.
Кольсь ти зрозумієш, Анджело.
Колись ти зрозумієш.
-Щось сталося. -Піду на перерву.
-Гей, тату. -Люба…
Що таке?
Не розповідай ні мамі, ні школі.
Нікому не розповідай.
Він мене кинув.
Мені так боляче.
Розповідай. Давай.
Сідай.
Що сталося?
Розповідай.
Він сказав, що в нас немає майбутнього.
Майбутнього.
Потім сказав, що хтось з нас має повести себе як дорослий.
Хтось з нас.
А потім сказав мені, щоб я пішла.
Іди!
Тату…
-З тобою все гаразд? -Так.
Візьму стакан води.
Починається.
Зевс зійшов з Олімпу, щоб врятувати свою доньку Афіну.
У неділю ти пішов до чи після дитини?
Браво…
Браво!
Я тебе зруйную, клянуся.
Ти спав з моєю донькою, твоєю ученицею.
І це твоя провина, що Марія сіла в ту автівку.
В мене є відеодокази.
Ти співучасник. А це гарний мотив для брехні.
Я питаю тебе востаннє.
У неділю ти пішов до чи після дитини?
Ну…
Вся ця ситуація, дама у скрутному становищі…
логічна, якщо мова про еротизм.
Але я завжди вважав оргії сумними
і коли побачив, що нас забагато…
я запропонував Марії її підвезти.
Але вона не хотіла додому до її тата.
Тому…
я пішов…
до дитини.
Плюс, на мене вже чекала чудова дама у моєму ліжку.
Ти, шмат лайна!
Шмат…
Пробач… Ти такий кумедний.
Не можеш нічого зробити, га?
Роберто, іди сюди.
Глянь.
«Мій батько зовсім змінився…
Речі, які раніше для нього були немислимі,
стали його реальністю.
Він наче…
часова бомба…»
Бідолашна.
Що це?
Відео Марії Спеці, яке таємно зняли під час уроку.
Його щойно виклали, воно вже набрало більше 800 переглядів.
Як це можливо, що ніхто ніколи не помітив
всі ці сигнали?
«Якщо покажеш свої страхи,
ти лише штрикаєш звіра.
Тому я сховала їх, і досі приховую…»
-Що сталося? -Нічого.
Досі вважаєш, що він невинний?
«…відключається ніч за ніччю.
І я засипала на кріслі поряд з його імпровізованим ліжком.
Я прокидалася та бачила, як вирічається на мене
порожнім поглядом.
Його внутрішня злість до міста,
до несправедливих арештів, які сталися раніше,
трансформувалися у лють проти всього Всесвіту.
Всесвіту, який, мабуть, не зробив би йому нічого доброго,
-як і його суспільство». -Ці люди…
«Суспільство, яке зараз він бачив як безжальне та корумповане.
А коли померла моя мати, відбулася дивна заміна. Я…
Я стала батьком, а він - дитиною.
Я гадала, це тимчасовий стан через його пияцтво…»
Вимкни, будь ласка.
-Вимкни! -Що сталося?
-Вимкни. -Джиневра це записала.
«…проходили тижні,
я почала розуміти, що ситуація ніколи не зміниться.
І я ніколи не стану вільною.
Я ніколи не стану вільною».
ПЕРЕГЛЯДІВ: 3700
«Кінець».
Гей.
Що ти зробив?
Вранці шість наших найкращих клієнтів скасували контракти.
Я весь час на телефоні.
Вони кажуть, ти…
нестабільний
та буйний.
ВАЛЬТЕР СПЕЦІ ЕЛЕКТРОМОНТАЖ
Маріє…
Ні, чекай, будь ласка.
Еммо!
Які з клієнтів скасували контракти?
Еммо! Ті клієнти, які скасували контракти.
Все логічно.
Вони всі - друзі Пілаті.
Давай перевіримо збережені записи.
Я скинула все.
Через судовий ордер.
Скільки разів тобі казати, ми не стираємо все? Клієнт один.
-Це автівка Даріо. -Клієнт два.
-Клієнт три. -Що вони приховують?
Даріо, що ще ти робив того вечора?
Клієнт п'ять.
Диви. Глянь.
Ні…
Марія вже постраждала.
Даріо, ти, брехло.
Спеці цього не робив.
Його заарештували о 02:56.
Неспинний та буйний.
Марія?
Ідемо до школи сьогодні, ну ж бо.
Стефано теж буде.
Я піду з тобою.
Це для м-ра та м-с Грассі. Тримаєш?
-Пробач, лиши нас на хвилинку. -Авжеж.
-Що сталося? -Неважливо.
Даріо тобі збрехав. Обом нам.
І це лише погіршило справи.
Він має сказати правду. Він має піти до карабінерів.
Якщо хочеш, я його звожу.
Я був твоїм головним електриком.
А зараз добре, якщо хтось дозволить відремонтувати тостер.
Уявляю, якби моя дружина нас побачила.
Сказала б, ми два небажаних.
Два покидька.
Нащо ти сказав, що це твоя провина, коли тебе знайшли з Марією?
Бо це так.
Вдень ми посварилися через моє пияцтво.
Вона втекла, а я був занадто п'яний.
Щоб…
Щоб побігти за нею. Ось чому.
Я мав її зупинити.
Все сталося через мене, бо я нікчемний йолоп.
Хотів би я, щоб вона написала про гарні часи у своєму есе.
-Бо в нас було трохи. -Я пам'ятаю.
Роберто…
Після того випадку…
з Анджелою.
Ти мав мене звільнити. Я розумію.
-Але ти знаєш… -Вальтере.
Я маю вибачитися.
Ми всі маємо вибачитися перед тобою.
«Я хотіла лише покататися на каруселі.
Ще одне безтурботне, грайливе коло у раю.
Я туди прибігла, а карусель зламана.
Мати ніколи не лишала відкритими двері
чи відстібнутий пасок безпеки.
Якщо вона бачить на вулиці собаку, то дзвонить у контроль тварин.
-Тому…» -Анджело!
«Загубити доньку…»
Анджело!
«було для неї великим шоком.»
Анджело!
Як ви познайомилися?
У «Баньо Джильда».
Він…
любив, коли дівчата раділи мені.
Він повторював, що через мене…
він почувається молодшим.
А раз він сказав, що, якщо я хочу,
міг би водити дівчат трахатися до його дому.
І я погодився.
Навіть не думаючи.
Була лише єдина умова,
робити я міг це… лише в його студії.
В його кімнаті не можна. Я запам'ятав це…
Бо спочатку подумав, це пов'язано
з мікробами, гігієною.
Але потім…
я дізнався про справжню причину.
Вона погана.
Я не пишаюся цим.
Я облажався.
Але я думав лише про те, що пересплю зі стількими дівчатами.
Вони всі погоджувалися, можете перевірити, якщо хочете.
Пілаті платив тобі за це?
Так…
Готівкою.
Іноді він видавав мені бонуси.
Розкажи про Марію.
«Я не чула, як вони мене кличуть,
я лише хотіла подивитися, як крутиться карусель…»
Де механік?
«А там була людина…
Чоловік, який все лагодить».
Сер, можете відремонтувати карусель?
«Я була впевнена,
що його магія зможе знов оживити карусель для мене.
Звідки він міг знати, що цей випадок стане для нього трагедією?
Такий невинний випадок.
І такі жахливі результати…»
З Марією все було інакше.
Все пішло не за планом.
Було видно, що вона набагато молодша за інших.
Але…
якщо Пілаті наплювати,
я продовжував їй доливати,
як робив це зі всіма іншими дівчатами.
Ось, пий. Вино!
Той хлопець, який її знав…
Я пішов.
Він почав смикатися та пішов.
Ні! Не йди!
-Будь ласка. -Я повинен.
Пілаті не міг… припинити на неї вирічатися.
Здавалося, ніби він лапає її своїми очами.
А потім я зрозумів, що в нього…
ерекція.
«Мені не було страшно.
До речі…
Це скоріш було захопливо.
Це було схоже, як коли бачиш, як кінь
пісяє на вулиці».
Потім я її поцілував.
Але лише раз, бо вона…
Вона була така п'яна, що я не зміг.
Відчув себе гівном.
Я подумав, може, варто зробити їй трохи кави.
-Хто зробив їй кави? -Пілаті.
Але…
Воно взагалі не допомогло, бо вона відразу заснула.
Потім…
він був там зі мною.
Він почав розстібати її сорочку,
але дуже повільно,
бо хотів зробити це обережно, не торкаючись шкіри.
Він дивився на мене з виразом, ніби кажучи,
«Міняймося, твоя черга». А я відмовився.
Я не міг. Мені не хотілося.
А він…
Він розлютився та викинув мене.
Я був дуже п'яний.
Я нічого не пам'ятаю, лише…
що зламав камеру, камеру Роберто.
Потім почув крик Марії.
-Якого біса? -Анджело!
«Інгредієнти жаху були: чоловік з пенісом в руці,
допитлива дівчинка,
мати, повністю засліплена панікою…
Я плакала, так…
але лише тому, що тоді я прикусила губу.
Я намагалася сказати мамі.
Я намагалася сказати, що то сеча, а не сперма на штанах Спеці».
Пілаті просто зірвався з ланцюга.
Він бив її.
Ногами по потилиці.
Дуже сильно.
Він хотів посадити її на крісло,
тому він схопив її за руку, але…
він занадто сильно смиканув.
Диво, що не відірвав їй руку.
Він почав волати на мене, ніби це моя провина.
Він сказав мені:
«Я мав спробувати».
Я мав спробувати! Розумієш?
Я мав! Я не думав, що відчую її.
Відчуєш, що?
Смерть! Не думав, що відчую
смерть на її плоті…
Забери її звідси.
Іди геть.
Маріє…
«У нас вдома жодних інших версій правди не дозволено.
Лише моєї мами. Народжена зі страху,
ту, яка, перш за все, виправдає те, що вона загубила мене.
Те, що любила більш за все.
Я ніколи не розуміла цього.
Бо я ніколи не розуміла мою мати.
Але зараз розумію.
Ця історія була б набагато краща, якби в мене була травма.
Більш цікава.
Реалістичніша.
Але це не моя історія».
До твого відома.
Довгий ключ відкриває його двері.
Він твій.
Вона була…
Вона так…
мене злякалася.
Вона…
Вона вистрибнула з автівки.
Я шукав її, коли мене зупинив Роберто,
бо я хотів щось зробити.
Я хотів їй допомогти.
Трясця.
Він… Він мене вб'є.
Не хвилюйся.
Що було в аналізах, окрім алкоголю?
Казав же, знеболювальне.
Оксикодон.
Скільки разів ти з нею переспав?
Один.
Будь ласка, Роберто.
Хоча б скажи правду.
Це і є правда.
-Ага. -Ага.
Але причина не в тому.
Нашому шлюбу кінець, Клаудіє.
Ми обидва це знаємо.
Та й Анджела ось-ось піде звідси.
Скажи дещо, Роберто.
Ти справді хочеш все викинути?
Все, що ми побудували?
Бізнес, родину, свою кар'єру?
Заради чого?
Заради недолугої жінки з довбанутим сином?
Чи аби знову відчути себе, як у 19?
Ти впевнений, що це кохання?
Може, це інший варіант лунатизму?
Чесно?
Я не знаю.
Але гадаю, воно варте ризику.
Але я хотів спитати інше.
Ти знала, що люди Ферраріо
видалили не тільки записи з заходу зі збору грошей?
Знала.
Клаудіє, Пілаті погана людина.
Він хворий.
В нього вистачить грошей виплутатися з будь-чого.
Може.
Але ось що дивне.
Я не можу забути те, як це можливо,
що він зробив Марії кави, щоб її протверезити, а вона заснула.
Дивно, так?
Клаудіє, вона могла померти.
Той чоловік…
Він змусив мене знову почуватися живою.
Ким би він не був,
що б не зробив Пілаті,
він змусив мене відчути те, що я давно не відчувала.
Що я давно забула…
Але це моя проблема, не твоя.
Але ось що я тобі скажу, Роберто.
Більше я не дозволю чоловікові мене розчарувати.
Більше ніколи.
Хто ви?
Я батько Марії, Вальтер Спеці.
Чого вам?
Хочу дізнатися, що сталося у неділю ввечері.
М-ре Спеці, пробачте, але, на жаль…
все давно зрозуміло. Вечірки, наркотики…
Я в ярості на ту свиню Даріо,
який давно користувався привілеями як мій охоронець.
Бо він приводив сюди не тільки Марію, щоб чинити свої брудні справи.
Ні, слухайте. Кажу вам, якщо у вас є претензії,
поговоріть з хлопцем.
Поговоріть. Даріо Нобіле, він тут живе.
На Віа… Донаті, здається.
-Але Роберто… -Ось що я скажу вам про Сантіні.
Він трахає мати Даріо. Про це знає все місто.
Авжеж, він захищатиме малого.
Пробачте, м-ре Спеці, але я маю їхати.
Давай подивимося щось по телеку.
-Гаразд. -Гаразд, ідемо.
Бувай!
Я поговорив з Клаудією.
Все їй розповів.
А що вона?
Мамо, там страшний дядько!
-Я тебе вб'ю! -Викликай карабінерів!
-Вальтере! -Ти брехло!
-Якого біса? -Я тебе вб'ю!
-Вальтере! -Відчепися!
Тут чоловік! Він намагається вбити мого сина!
-Вальтере! -Відчепися!
-Глянь на мене! -Відпусти!
Це я, Вальтере! Подивися!
-Відпусти! -Даріо цього не робив!
Це Пілаті.
Клянуся, я знайду докази.
Повір мені.
Все скінчено, Вальтере.
Все скінчено.
Так…
Так, скінчено.
Мені все одно кінець.
Їм потрібен я.
Як завжди.
Виходь з піднятими руками! Виходь!
Іди прямо.
Іди прямо, Спеці. Давай.
Іди. Крокуй.
Іди. Іди. Стій.
Наручники, Ріккарді.
Стояти, кинь зброю!
Кинь зброю, Вальтере!
Кинь зброю!
ОКСИКОДОН
Оксикодон.
Вино!
Досить, народе. Заспокойтеся.
Хочу вина!
Досить!
Воно смачне, спробуй. Давай.
АКТИВУВАТИ ТРИВОГУ?
АКТИВУВАТИ
НАДІСЛАТИ ЗАПИС ОБРАНИМ КЛІЄНТАМ? НАДІСЛАТИ
Сумно, коли суспільство об'єднується
лише після трагедії.
Сумно, коли люди
виходять зі своїх фортець,
лише щоб поділитися своїм болем,
визнати свої страхи.
Це сумно.
БУДЬ-ЯКА СХОЖІСТЬ ЗІ СПРАВЖНІМИ ЛЮДЬМИ
ЧИ ПОДІЯМИ ВИКЛЮЧНО ВИПАДКОВА
Переклад субтитрів: Фатун Володимир