Downloaded from YTS.MX
‎O să citesc răspunsul de la USC.
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎E în regulă dacă n-am intrat. ‎Mulți au fost respinși.
‎Am intrat pe pagină. „Actualizare stare.”
‎- „Actualizare.” ‎- Am apăsat.
‎Actualizare stare.
‎E școala la care visez.
‎O să fiu respinsă, sunt sigură.
‎UNIVERSITATEA BROWN - FORDHAM
‎Am apăsat. Doamne!
‎Doamne!
‎Am intrat!
‎Dumnezeule!
‎Da!
‎Ce nebunie!
‎Să vorbim despre asta.
‎Toată presa vorbește despre scandalul ‎admiterilor la universitate.
‎Amănunte explozive ‎despre escrocheria admiterii,
‎anchetată de Ministerul Justiției.
‎Prietenii noștri nu vorbesc decât ‎despre asta. A atins un punct nevralgic.
‎Investitori imobiliari, un avocat, ‎un doctor și mulți directori
‎au fost puși sub acuzare.
‎Ancheta FBI-ului ‎e numită Operațiunea Varsity Blues.
‎Operațiunea Varsity Blues.
‎- Cum vă simțiți după scandal? ‎- Regretați?
‎Rick Singer a pus totul la cale, ‎câștigând zeci de milioane de dolari.
‎Părinții îl plăteau generos, iar el ‎le făcea copiii să pară mari sportivi.
‎- Rick Singer. ‎- Rick Singer.
‎Rick Singer.
‎Creierul operațiunii.
‎A șocat întreaga țară.
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎Banii ajung la fundația mea ‎sub formă de donație.
‎La fundația ta? Nu la școli?
‎Da, în felul ăsta, ‎copiii nu știu ce se întâmplă.
‎Faci o donație.
‎Suma depinde de școala aleasă.
‎Dacă dispun de 300 sau 500.000,
‎dintre ce școli pot alege?
‎Georgetown, Boston College, Georgia Tech.
‎USC, UCLA, Berkeley.
‎Nu e rău.
‎Nu e o elevă grozavă. ‎A avut rezultate foarte slabe.
‎E inteligentă. O să se descurce.
‎Deja bănuiește că pun ceva la cale.
‎- Eu am fost la Harvard. Asta ajută? ‎- Nu.
‎- N-are nicio valoare? ‎- N-are valoare, pentru că…
‎Doar dacă donăm pentru o clădire, nu?
‎Am învățat la Cornell.
‎Deja le-am donat 750.000.
‎Hai să fim sinceri.
‎Ăia 750.000 de dolari nu înseamnă nimic.
‎Știu oameni care au donat ‎50 de milioane la Cornell.
‎Dă-mi datele, ‎să știu unde și cum să trimit cecul.
‎Da, ți le trimitem, ‎să poți să scazi suma de la impozitare.
‎- Și mai bine. ‎- Și dacă nu intră?
‎Nu-ți face griji. E o chestie sigură.
‎Dacă am gemeni, plătesc doar pentru unul?
‎NEWPORT BEACH, CALIFORNIA ‎15 OCTOMBRIE 2018
‎John, ce faci?
‎Rick, ești ocupat zilele astea, nu?
‎Da, o să primim decizia în curând.
‎Conversațiile din acest film sunt reale.
‎Vreau să vorbim despre strategia ‎prețurilor‎ ‎și modelul economic.
‎Nu vreau să te oblig, ‎dar cred că ar fi util.
‎Nu, sigur.
‎Sunt reconstituiri ale înregistrărilor ‎făcute publice de guvern.
‎Unele conversații au fost modificate ‎din motive de timp sau claritate.
‎Lucrăm direct cu școlile. ‎E primul sosit, primul servit.
‎Alege unde vrei să învețe.
‎Dacă ai spune Harvard,
‎Princeton sau Georgetown…
‎Dacă vrei să ajungi la Harvard ‎pe ușa din lateral, te costă 1,2 milioane.
‎Dumnezeule!
‎Dar, dacă vrei să intri pe ușa din dos, ‎Harvardul cere 45 de milioane.
‎- Doamne… ‎- Stanford cere 50 de milioane.
‎- Uau! ‎- Și lumea plătește.
‎Asta e nebunia.
‎Plătesc oameni din Bay Area și New York.
‎John, lucrurile au luat-o razna.
‎O să aranjez 730 de admiteri anul ăsta.
‎Uau! Cu câte școli lucrezi?
‎Cele mai bune 20 sau 50…
‎Am făcut multe interceptări.
‎E uimitor ce spun oamenii la telefon
‎când cred că nu-i ascultă FBI-ul.
‎FOST PROCUROR FEDERAL
‎Știu. E o nebunie.
‎Vreau să-l înscrii la USC, ‎să găsești leacul pentru cancer,
‎să faci pace în Orientul Mijlociu.
‎Pot face asta.
‎Dacă tu scapi de soțul tău,
‎care nu se poartă cum trebuie.
‎Imposibil!
‎Guvernul îi asculta telefonul lui Rick. ‎Dar el nu știa.
‎A fost înregistrat ‎vorbind cu mulți oameni.
‎Toate mamele cu serviciu ‎mă întreabă cum pot să le fac pe toate.
‎Nu poți să le faci pe toate.
‎Nu sunt multe cazuri federale ‎cu 50 de inculpați.
‎Încercăm să obținem 34 la testul ACT.
‎Da.
‎Mark o să obțină atât. Poate 33.
‎- Poate 34 sau 35. ‎- Da.
‎Vreau o mostră de scris de mână.
‎- Da. ‎- Și o semnătură.
‎- Ca să arate la fel. ‎- Da.
‎Rick Singer era consilierul independent
‎care a pus la cale ticăloșeniile ‎din operațiunea Varsity Blues,
‎iar documentele juridice ‎arată că a început în 2011.
‎I-am studiat viața și cariera lui Singer…
‎AUTOR „THE PRICE OF ADMISSION”
‎…și am aflat că, la o scară mai mică, ‎a comis înșelăciuni multe decenii.
‎Îmi place să cred că Rick a început ‎încercând să fie profesionist, corect.
‎CONSULTANT EDUCAȚIE
‎Mulți ani, a fost liderul în domeniu.
‎Era singurul care oferea serviciile astea ‎în oraș.
‎Dacă voiai informații despre admitere, ‎vorbeai cu Rick.
‎Oamenii erau încântați să lucreze cu el.
‎Erau impresionați, își spuneau: ‎„Tipul știe formula.”
‎CONSILIER UNIVERSITAR
‎„Știe secretul.”
‎Dacă ești un părinte înstărit, ‎într-o școală cu 500 de absolvenți,
‎copilul tău primește ‎mult mai puțină atenție decât ți-ai dori.
‎Așa că încerci ‎să rezolvi problema cu bani.
‎EXPERT PREGĂTIRE TESTE
‎Găsești pe cineva care să-ți ajute copilul ‎să obțină rezultate.
‎Așa a apărut ‎consilierul independent pentru facultate.
‎Părinții au zis: ‎„Angajăm un consilier independent
‎care să te ajute ‎cu pregătirea pentru teste…
‎FOSTĂ CLIENTĂ A LUI SINGER
‎…și cu concentrarea ‎pe universitățile care te interesează.
‎O să fie prezent în viața ta ‎până când depui cererile de înscriere.”
‎A lucrat cu mulți elevi ‎care aveau rezultate bune,
‎și-a făcut datoria de consilier,
‎facilitându-le admiterea la facultate,
‎ajutându-i cu eseurile ‎și făcându-le recomandări.
‎Era cel mai bun consilier. ‎Nu existau multe resurse atunci.
‎FOSTĂ CLIENTĂ
‎Compania lui se numea Future Stars. ‎Am prieteni care l-au angajat.
‎Trebuia să apelezi la el.
‎Altfel, îți părea rău, îți făceai griji:
‎„Am intrat unde voiam? ‎Aș fi intrat dacă apelam la el?”
‎Se îmbrăca mereu ‎de parcă tocmai venea de la baschet.
‎Spunea că antrenează copiii ‎ca să intre la facultate,
‎așa că purta haine de antrenor.
‎Umbla în haine sport,
‎cu freza lui de călugăr.
‎Nu era charismatic.
‎Nu făcea multe glume. Era serios.
‎Era șiret. Cu o atitudine profesionistă.
‎Nu stătea la palavre. Nu era simpatic.
‎Sunt oameni care au o anumită tensiune
‎care stă să iasă la suprafață. ‎Așa era și el.
‎Spune: „Înțeleg.”
‎BRANDUL TĂU DEPINDE DE TINE
‎Rick își făcea mereu publicitate.
‎Făcea mereu prezentări la Borders, ‎la cluburi pentru bogătași.
‎Îi cunoșteam prezentările,
‎făcea promisiuni pe care nu le putea ‎respecta și… mințea.
‎Auzeam povești de la copii, ‎care mă făceau să cred
‎că e ceva dubios la el.
‎Părea uns cu toate alifiile.
‎Am o cunoștință care spunea ‎că Rick i-a spus:
‎„Pot să aranjez să intri la școala asta
‎contra unei anumite sume.”
‎De la început,
‎Rick Singer căuta soluțiile mai ușoare.
‎Am aflat de la cei care-l cunoșteau ‎în Sacramento
‎că exagera și mințea ‎în fișele de înscriere ale copiilor.
‎Le schimba rasa, ‎pe albi îi făcea hispanici
‎sau afro-americani, ca să poată intra ‎pe locurile minorităților.
‎Era foarte tupeist.
‎AFRO-AMERICAN
‎Pentru că Rick Singer mi se părea suspect, ‎am făcut un dosar.
‎Am copiat lucruri de pe site-ul lui.
‎„Singer Group a devenit ‎una dintre cele mai de succes afaceri
‎de consultanță și consiliere de viață.
‎Într-un an, ‎am lansat filiale în Singapore, Bangkok,
‎Filipine, China, Japonia și Coreea.”
‎Rick Singer mințea deseori ‎în privința CV-ului său.
‎Cineva mi-a spus că susținea ‎că fusese în comitetul director Starbucks.
‎Cu cât îl credeau mai mulți, ‎cu atât mințea mai des.
‎15 IUNIE 2018
‎Suntem în faza preliminară a procesului.
‎Ambele capete de acuzare ‎erau extrem de detaliate.
‎- Par să existe multe dovezi… ‎- Da.
‎Vorbesc cu Gordon Gekko, din ‎Wall Street?
‎Nu, sunt Gordon Caplan. Salut!
‎Glumesc. Ce faci?
‎Da… Bine.
‎Avocatul Gordon Caplan,
‎partener la firma ‎Willkie Farr & Gallagher.
‎Sistemul fiscal american ‎are două componente fundamentale
‎care îl fac relativ atrăgător.
‎Soția mi-a spus câte ceva ‎despre ce faceți.
‎Poți să-mi dai mai multe detalii?
‎Bine. Cine suntem…
‎Suntem o companie care valorează ‎290 de milioane, eu sunt proprietarul,
‎avem o mie de angajați în SUA ‎și 280 în restul lumii.
‎Ajutăm copiii celor mai bogate ‎familii americane să intre la facultate.
‎Lucrăm cu toți proprietarii de echipe ‎din NBA și NFL.
‎Cu toată lumea.
‎Familiile astea vor garanții.
‎Nu vor să riște.
‎Vor să știe că s-a rezolvat. ‎Vor să intre la anumite școli.
‎Am reușit 761 de admiteri ‎„pe ușa din lateral”.
‎„Prin față” înseamnă ‎că intri pe meritele tale.
‎„Pe ușa din dos” înseamnă ‎să faci o donație, te costă înzecit.
‎Am creat o ușă în lateral
‎pentru că pe ușa din dos ‎nu există garanții.
‎Doar că îți mai dau o șansă.
‎Familiile mele vor garanții.
‎DEPOZIȚIE FBI ‎11 MARTIE 2019
‎Sunt agent special FBI.
‎Fac parte din echipa care anchetează ‎infracțiuni economice,
‎inclusiv diverse fraude corporatiste, ‎fraude cu acțiuni și mită.
‎Datele din depoziție ‎sunt rezultatul muncii mele
‎în această anchetă.
‎Sunt Rick Singer, fondatorul The Key.
‎Rick Singer a înființat ‎și administrat The Key,
‎o afacere de consiliere ‎și pregătire pentru facultate.
‎A înființat ‎și The Key Worldwide Foundation,
‎o corporație nonprofit care e scutită ‎de plata impozitelor pe venit.
‎Rick Singer le spunea părinților ‎că poate facilita admiterea copiilor
‎prin „ușa din lateral”,
‎un aranjament prin care părinții ‎făceau o donație către fundația lui,
‎ascunzând astfel faptul ‎că banii reprezentau mită.
‎Între 2011 și 2018,
‎Singer a încasat de la părinți ‎25 de milioane de dolari
‎pentru a mitui antrenori ‎și administratori de universități.
‎Suntem în America. Ai bani?
‎Atunci, ai acces în locuri ‎unde alți tineri nu ajung.
‎Așa că nu mă mir…
‎În ultimele trei sau patru decenii,
‎educația a devenit o marfă.
‎FOST CADRU DE ADMITERI, STANFORD
‎Ceva ce se poate cumpăra. Un produs.
‎E un țel în sine, ‎în loc ca educația să fie țelul.
‎A devenit o chestiune de statut.
‎CONSULTANT INDEPENDENT PENTRU EDUCAȚIE
‎Statutul tău crește pentru că ai un copil ‎la o instituție de elită.
‎Contează să ai cu ce să te lauzi.
‎În industria noastră se spune: ‎„Părinții se înscriu la facultate.”
‎CONSULTANT PENTRU EDUCAȚIE
‎„Copiii sunt doar mijloacele ‎prin care fac asta.”
‎Dacă ești într-a noua,
‎o să fii aruncat într-o lume obsedată:
‎„Facultate, facultate!
‎Trebuie să ai cele mai bune note.
‎Altfel, o să te simți un ratat. ‎Ești cel mai rău.”
‎Dacă ești părinte ‎și n-ai învățat la Harvard,
‎ai șansa să mergi la Harvard, ‎în mintea ta bolnavă.
‎Se știe că universitățile din Ivy League
‎sunt „cele mai bune” din țară.
‎Dar aceste diferențe n-au nicio legătură
‎cu rezultatele academice ‎ale instituțiilor.
‎US News‎ face topul universităților ‎din anii '80,
‎bazându-se exclusiv pe prestigiu.
‎Atât.
‎„Prestigiu” provine din franceză.
‎În franceză avea un înțeles ‎care ne scapă acum.
‎Însemna „amăgire”.
‎Asta înseamnă prestigiul la universități.
‎E o închipuire. O iluzie. ‎Dar oamenii cred în el.
‎Nu doar creșterea populației ‎îngreunează accesul la universități.
‎E și rezultatul ‎acțiunilor universităților.
‎Cu cât par mai pretențioase, ‎cu atât sunt mai bine cotate.
‎Școlile astea nu fac altceva ‎decât să încerce să urce în top.
‎E un joc periculos.
‎Mulți spun despre admiteri:
‎„Se bazează pe merite, ‎cu excepția locurilor pentru minorități.”
‎Părerea mea e că admiterea ‎e bazată pe diverse preferințe,
‎cu unii studenți intrând doar pe merit,
‎iar mulți alții, datorită criteriilor ‎care-i avantajează pe cei bogați și albi.
‎Sunt preferați studenții ‎care practică sporturi de nișă,
‎ca iahtingul, scrima sau călăria,
‎sporturi pe care cei mai mulți ‎nu le pot practica.
‎Contează și donațiile uriașe ‎făcute universităților.
‎Asta atrage atenția ‎biroului de strângeri de fonduri,
‎care recomandă candidatul ‎celor de la admiteri.
‎Jared Kushner era fiul ‎unui dezvoltator imobiliar foarte bogat
‎din New Jersey.
‎Când Jared se pregătea de facultate,
‎tatăl lui a donat 2,5 milioane de dolari ‎către Harvard,
‎iar Jared a intrat la Harvard,
‎deși fusese un elev mediocru,
‎care nu studiase ‎cele mai grele materii în liceu.
‎Multe universități ‎nu garantează admiterea,
‎lucru foarte interesant.
‎Poți să donezi trei milioane, ‎iar copilul tău ar putea fi respins.
‎Dacă nu donezi 10, 20 de milioane,
‎nu cred că e suficient.
‎Singer nu solicita sumele ‎care sunt necesare azi
‎pentru a-i garanta admiterea copilului.
‎Părinții i-au dat lui Singer ‎între 300 și 500.000 de dolari.
‎Obiectul tranzacției
‎era siguranța admiterii la un preț redus.
‎Îl fac transformeur.
‎Are picioare puternice. ‎Poate chiar o să devină unul.
‎- Nu se știe niciodată. ‎- Sigur că da.
‎Poate îl inspiri.
‎Poate chiar face ceva. Îmi place.
‎Da, știu.
‎- Bill McGlashan, îmi pare bine. ‎- Și mie.
‎TPG Growth e o firmă ‎foarte puțin cunoscută.
‎TPG Growth e divizia de dezvoltare, de ‎patru miliarde, a gigantului TPG Capital.
‎Cu cât are mai mult succes firma, ‎cu atât e mai mare impactul.
‎Și așa apar beneficiile ‎capitalismului sustenabil, accesibil.
‎Am avut un băiat anul trecut, ‎e în echipa de degajare.
‎Îmi place.
‎Avea 66 kg. În echipa de degajare.
‎Îmi trebuie de la voi
‎fotografii cu el ‎practicând mai multe sporturi.
‎M-ar ajuta, pentru că îi pun fața ‎pe corpul unui transformeur.
‎Bine, stai să văd ce găsesc.
‎Felul în care funcționează lumea acum ‎e incredibil.
‎Devin Sloane e afacerist californian, ‎director de firmă.
‎Am avut norocul să vă cunosc,
‎să împărțim zâmbete, bucurii, râsete.
‎Anul trecut am avut un băiat ‎care făcea polo pe apă.
‎Când tatăl mi-a trimis poza, ‎ieșise prea mult din apă.
‎Nimeni n-ar fi crezut ‎că se poate înălța atât.
‎Da.
‎L-am întrebat pe tată ce s-a întâmplat.
‎A spus: ‎„Stătea în picioare pe fundul bazinului.”
‎I-am zis: „Nu, nu.”
‎Exact. Trebuie să înoți.
‎- Așa e. ‎- El…
‎Am o întrebare. El știe?
‎Putem s-o facem în așa fel ‎încât el să nu știe ce s-a întâmplat?
‎Dacă vrei să porți discuția asta cu el, ‎eu i-aș spune
‎că avem prieteni la departamentul sportiv ‎și o să-l ajute.
‎Pentru că e sportiv.
‎Nu pot să-i spun asta fiului meu, ‎el știe că nu e sportiv.
‎Spune-i că o să iau informațiile lui
‎și o să-l ajut.
‎Atunci nu l-ar deranja
‎că îi susții cauza ‎și îl ajuți folosindu-ți relațiile.
‎- Nu l-ar deranja. ‎- Nu e nevoie să-i spui nimic.
‎Bill McGlashan face așa ceva?
‎E sincer și își ajută copilul?
‎- Mă face să mă simt vinovat. ‎- Păi…
‎Sau îl ajuți ‎pentru că ai și alte interese?
‎Nu e deloc așa. N-are nicio legătură…
‎Dar el nu știa. Puștiul habar n-avea.
‎Nu știa că l-ai ajutat la testul ACT.
‎- Așa a vrut el. ‎- Bill McGlashan?
‎A vrut ca fiul lui să nu afle.
‎- Bine. ‎- În regulă.
‎- Așa că n-a fost foarte sincer. ‎- Cu mine?
‎Și nici cu fiul lui.
‎Așa a vrut el.
‎Amicul tău, Agustin…
‎Agustin Huneeus, da.
‎Încearcă să afle ‎care-i tactica voastră pentru copil.
‎A venit la mine, i-am zis că nu…
‎Nu voiam să discut cu el așa ceva.
‎A insistat și la mine.
‎Vrea să-l ajuți cu fiica lui,
‎iar eu am zis: ‎„Trebuie să hotărăști ce vrei să faci
‎și trebuie să vorbești ‎și să colaborezi cu Rick.”
‎E bine. Dar e prea insistent. ‎„Spune-mi cum procedează.”
‎I-am zis: ‎„E treaba lor, Bill are multe relații.
‎Trebuie să discuți cu Bill, nu cu mine.”
‎A încercat asta.
‎Ca să știi, ‎a avut o discuție cu altă familie
‎despre tactica ta cu ușa din lateral ‎și întreba:
‎„Ți se pare corect?” Eu am zis:
‎„Agustin, n-ar trebui să vorbești ‎despre asta.
‎Ce face Rick depinde mult ‎de circumstanțe.”
‎M-a deranjat că el vorbește despre asta.
‎De acord. Și asta…
‎Asta mă îngrijorează și pe mine.
‎I-am zis: „E un mediu foarte competitiv.
‎Trebuie să fii cât mai discret. ‎Altfel, se întoarce împotriva ta.
‎Nu contează pe cine cunoști.”
‎Exact, iar el nu e deloc discret.
‎De asta nu voiam să vorbesc cu el ‎despre asta.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Rick Singer oferea asigurări.
‎REDACTOR THE NEW YORKER
‎Asigurarea că și alții trec prin asta.
‎„Am făcut-o de o mulțime de ori.”
‎Rick era ca un psiholog, ‎ca un instructor de viață,
‎doar că el era și infractor.
‎Îl consider pe Rick Singer ‎agentul de vânzări înnăscut.
‎Era șiret, subtil,
‎nu era insistent.
‎Nu trebuie să intri la facultate azi.
‎Nu e mâine testul. Au timp.
‎Controla bine procesul, ‎ca un bun agent de vânzări.
‎Ce sport li s-ar potrivi?
‎E canotajul ideal? Contează măcar?
‎Pentru mine nu contează.
‎Îl fac practicant de iahting, ‎datorită localizării.
‎John Wilson, afacerist în Massachusetts.
‎Are un fond de investiții închise.
‎E acuzat că a plătit ‎peste un milion de dolari
‎pentru a-și înscrie copiii ‎la universități de elită.
‎Aceeași ofertă? Orice sport? ‎Nu e nevoie să practici sportul.
‎Exact.
‎Dar… dacă nu intră?
‎Nu-ți face griji în privința asta. ‎E o treabă sigură.
‎Bine. Excelent!
‎Îți trimit datele bancare pentru transfer
‎în zilele următoare.
‎Bine.
‎Apropo, nu-ți face planuri în iulie,
‎dacă vrei să vii la Paris.
‎- E ziua mea pe 19 iulie. ‎- Bine.
‎- Am închiriat Versailles. ‎- Doamne!
‎Ești nebun.
‎Știu. E o petrecere elegantă, ‎trebuie să vii.
‎Era uimitor la Rick Singer că provenea
‎dintr-un mediu obscur, ‎teoretic nu avea multe calități,
‎dar s-a infiltrat în înalta societate
‎și s-a umplut de bani.
‎Cred că Rick Singer ‎a avut o copilărie nefericită.
‎Părinții au divorțat când era mic.
‎Era inteligent. ‎Era bun de gură, fără îndoială.
‎Când a crescut, ‎a urmat mai multe universități.
‎Apoi a devenit antrenor.
‎Dar era prea agresiv, ‎mai ales ca antrenor de liceu.
‎Țipa la jucători dacă greșeau.
‎Era un fel de Bobby Knight ‎al antrenorilor de liceu.
‎Când Sacramento State a avut un an prost, ‎cu un palmares de 4-24,
‎toată echipa tehnică a fost concediată, ‎inclusiv Singer.
‎Atunci a spus:
‎„Poate nu sunt făcut ‎să fiu antrenor de baschet.
‎Trebuie să-mi schimb cariera.”
‎Și a descoperit ‎consilierii independenți de admitere,
‎devenind primul din Sacramento.
‎E interesant că trecutul lui ‎l-a pregătit pentru acest scandal.
‎Ca antrenor de baschet universitar,
‎a văzut cum se fac admiterile ‎pe criterii sportive,
‎așa că a folosit aceste cunoștințe ‎mai târziu,
‎când a mituit antrenorii pentru a-și ‎prezenta clienții drept sportivi valoroși.
‎Cunoștea sistemul de admiteri ‎din interior.
‎- John, ce faci? ‎- Salut, Rick! Bine.
‎27 OCTOMBRIE 2018
‎M-a prins o furtună în Arabia Saudită.
‎- Arabia Saudită? ‎- Da, sunt în Dubai.
‎Nu știam că există furtuni acolo.
‎Da, e neobișnuit. Ce e?
‎I-am dat antrenorului de iahting ‎160.000 pentru programul lui.
‎În timpul discuției i-am zis:
‎„Sper că ăștia 160.000 cu care te ajut
‎îmi asigură un loc la anul.
‎Îmi garantezi un loc?” A spus că da.
‎- Și e suficient? ‎- Nu.
‎- Nu e suficient. ‎- Bine.
‎Nu suntem la TJ Maxx sau la Marshalls.
‎- Bine. ‎- Vreau să-ți ofer prima șansă.
‎Dacă vrei, ‎îi dau lui John Vandemoer un cec.
‎Îi trimit 500.000 de la tine, ‎ca să-i asigur locul fiicei tale.
‎John Vandemoer a fost atras la Stanford.
‎JURNALIST THE NEW YORK TIMES
‎Era un antrenor de iahting de succes ‎pe Coasta de Est.
‎Numele meu e John Vandemoer.
‎Sunt antrenorul principal ‎al echipei de iahting de la Stanford…
‎Părea un tip bun, integru.
‎Mulți dintre cei care-l știau ‎au fost surprinși
‎că a fost implicat în așa ceva.
‎SF 1, dubla opt, clachetă mută.
‎FOST ANTRENOR DE IAHTING LA STANFORD
‎- Se aude bine? ‎- E în regulă. Mulțumesc.
‎Bine.
‎V-ați închipuit că o să ajungeți aici,
‎înainte să se întâmple?
‎Niciodată. Nici acum nu înțeleg ‎în întregime situația.
‎Dar o să-mi afecteze toată viața.
‎Prima interacțiune cu Rick Singer ‎a fost la telefon.
‎M-a sunat într-o zi,
‎s-a prezentat, spunea că face recrutări ‎pentru universități,
‎era interesat ‎de sporturi mai puțin populare.
‎Era interesant, am acceptat să ne vedem.
‎Mă așteptam să-mi dea un mesaj ‎sau să mă sune
‎când ajungea la Stanford.
‎Pentru că e un campus bine protejat.
‎Ai nevoie de cartelă de acces ‎la fiecare ușă.
‎Dar el a ajuns la biroul meu.
‎Am fost șocat, dar asta mi-a arătat
‎că are relații la Stanford ‎dincolo de mine.
‎Rick Singer pare un golan de California, ‎într-un fel.
‎Sandale, tricou, pantaloni scurți.
‎Era ușor să vorbești cu el. ‎Am avut discuții foarte plăcute.
‎Era entuziasmant și convingător.
‎Am discutat exclusiv despre recrutări.
‎La Stanford,
‎fiecare sport primește un număr de locuri.
‎La finalul discuției vorbea ‎despre o tânără, Molly Zhao.
‎Bună! Am 17 ani acum. ‎Tocmai am terminat liceul.
‎Rick spunea că ea își dorea ‎să învețe la Stanford.
‎Terminasem recrutările.
‎Nu o luam în calcul pentru un loc ‎în echipă și i-am spus asta lui Rick.
‎M-a contactat imediat:
‎„Poți s-o ajuți altfel?
‎Familia ei e bogată.
‎Ar vrea să doneze un milion de dolari.”
‎Directorul sportiv a spus ‎că Stanford i-ar putea ajuta,
‎dar un milion e insuficient ‎pentru a influența admiterea.
‎Asta a fost tot. ‎N-am mai vorbit cu Rick o vreme.
‎În august, anul următor,
‎Rick m-a sunat din senin: „E fantastic!
‎Molly a intrat, familia e încântată. ‎Mulțumesc pentru ajutor.”
‎I-am zis: „Mă bucur pentru ea.
‎E o chestie tare să intri la Stanford, ‎dar eu n-am făcut nimic.”
‎A zis: „Ei sunt bucuroși și vor să doneze ‎500.000 pentru programul tău.”
‎Am zis: „Dacă vor să doneze 500.000 ‎programului, deși n-am făcut nimic,
‎nu mă supăr.”
‎Nu am nicio dovadă că John ar fi ajutat-o ‎pe Molly Zhao să intre la Stanford.
‎De ce a donat Rick Singer 500.000 ‎în numele lui Molly Zhao?
‎Doar Rick știe.
‎Poate a fost un avans mare
‎pentru acces la programul de iahting.
‎A trimis cecul. L-am primit ‎în cutia mea poștală din campus
‎și i-am spus directoarei sportive
‎că am primit o donație de 500.000.
‎S-a bucurat. Am discutat despre faptul
‎că nu făcusem nimic pentru ei, ‎mi-au picat din cer.
‎Dar astea sunt donațiile ideale.
‎Era de față și directorul sportiv șef ‎de la Stanford.
‎M-a felicitat, s-a bucurat.
‎Am început să-i spun: ‎„E de la Rick Singer.”
‎S-a întors, m-a întrerupt și a zis: ‎„Îl știu pe Rick.”
‎În situația asta, ‎membri ai administrației școlare
‎vor doar să primească bani.
‎Nu îi interesează de unde vin.
‎Așa s-a întâmplat la Stanford.
‎Când ai donații de 100, 200, 500.000
‎pentru iahting, de exemplu,
‎e uimitor că nu atrag atenția ‎și nu există suspiciuni.
‎Se pare că Singer se concentra ‎pe sporturi nepopulare,
‎pentru că sunt mai puțini candidați.
‎Știa unde să caute.
‎LONDRA
‎Am doi puști la Stanford și doi la Yale.
‎Vreau să văd cine acționează primul.
‎Bine.
‎Nu contează. Am locuri pentru amândoi.
‎- Serios? ‎- Poate.
‎Antrenorul de fotbal de la Yale, ‎Rudy Meredith, a încasat mită de 860.000.
‎Poți să vii la o universitate ‎din Ivy League, să evoluezi ca jucător
‎și să-ți iei și diploma de Yale.
‎Dă-mi numele și mă ocup.
‎Am un nou director sportiv.
‎Încerc să mă descurc.
‎Stai puțin! Stai să…
‎M-am rătăcit prin Londra.
‎Nicio problemă.
‎Urăsc străzile astea cu sens unic.
‎Știu. Și trebuie să mergi pe stânga. ‎Ai grijă!
‎Mie-mi spui! Acum sunt la 23.
‎Unde e 45?
‎Unde naiba e?
‎Sunt iar pe strada principală.
‎Mă bucur că locuiesc în SUA.
‎N-ar fi așa de rău dacă ai fi în Suedia.
‎Atunci, trebuie să-mi găsesc ‎o suedeză drăguță.
‎Bine. Când mai ajung în Suedia, o să caut.
‎Spune-mi cum vrei să fie, ‎poate îți găsesc una.
‎Da. Ascultă la mine!
‎La vârsta mea, ‎e greu să găsești omul potrivit.
‎E cel mai greu lucru.
‎L-am cunoscut pe Rick când am intrat ‎prima oară pe un site de întâlniri.
‎Nu mai făcusem asta până atunci.
‎PRIETENĂ, PARTENERĂ DE AFACERI
‎Aveam 53 de ani atunci și mi-am zis:
‎„Bine. Hai să încerc și asta.”
‎Ne-am văzut, el mi-a scris și…
‎lucrurile au evoluat.
‎L-am căutat pe net când l-am cunoscut? ‎Sigur că da. Imediat.
‎M-am gândit: „Tipul ăsta e…”
‎În afară de calitatea slabă ‎a filmelor de pe site,
‎mi-am zis: „Face lucruri interesante.”
‎Metoda mea eliberează ‎potențialul maxim al copilului dv.,
‎permițându-i să atingă excelența în viață.
‎Mi-am zis: „E un tip ambițios.
‎Face un lucru bun.”
‎Am ieșit la cină cu el. A fost interesant
‎când am început să discutăm despre trecut.
‎Amândoi începuserăm să muncim ‎la aceeași vârstă.
‎La 12 ani.
‎Eu împărțeam ziare,
‎el era cel care convingea ‎puști mai mari să cumpere alcool,
‎să i-l vândă, ‎ca el să-l vândă altor puști, mai scump.
‎Am zis: „Eu împărțeam ziare,
‎tu erai un minor care vindea ‎alcool minorilor. Grozav!”
‎El a răspuns: „Da, eram foarte harnic.”
‎Am râs. Era charismatic.
‎Era… interesant. Și inteligent.
‎A fost ceva rapid: ‎„Îmi pare bine. Noapte bună!
‎Îmi placi mult. ‎Vreau să mai ieșim când am timp.”
‎Asta simt și eu
‎- Era serios? ‎- Foarte serios.
‎I-am trimis un emoji personalizat, ‎i-am zis: „Bună!”
‎HAI ECHIPA ‎Nebună
‎Mi-a răspuns: „Ești nebună. ‎Fii tare în școală!” O aiureală.
‎Familia lui spunea că-l fac să râdă.
‎M-ai făcut să râd
‎Trebuia să râdă mai des.
‎Nu voia…
‎să stea prea mult într-un loc.
‎Era foarte ocupat cu munca lui. ‎Era mereu la câte un client.
‎O altă caracteristică a lui Singer ‎era că muncea fără întrerupere.
‎Din ce mi-au spus foștii asistenți, ‎nu dormea la hotel.
‎Dormea în avion.
‎Și le trimitea mesaje asistenților ‎la orice oră,
‎cu diverse sarcini.
‎Era extrem de motivat.
‎Aveam senzația că are clienți peste tot.
‎Am recitit mesajele lui ‎și de fiecare dată spunea:
‎„Sunt la Dallas. Sunt la Fort Lauderdale. ‎Sunt la New York. Sunt în California.”
‎A fost o vreme când locuia într-o dubă.
‎Avea o dubă mare, Mercedes.
‎Dormea în ea pentru că îi era mai ușor.
‎Îi plăcea să se trezească ‎la patru dimineața,
‎să facă sport, înota, ‎mergea cu bicicleta, alerga.
‎Parcă era pe baterii.
‎N-am mai văzut pe nimeni ‎să aibă atâta energie
‎și să n-aibă stare.
‎Din câte am înțeles, ‎dormea cam trei ore pe noapte.
‎Și nu-l deranja.
‎I-am analizat comportamentul ‎și mi-am dat seama
‎că ascundea multe.
‎Avea o viață secretă.
‎De asta nu se putea apropia de oameni.
‎- Rick? ‎- Salut!
‎- Poți vorbi? ‎- Da. Sunt liber.
‎Bine.
‎Mă numesc Agustin Huneeus.
‎Suntem într-un pavilion,
‎ne bucurăm de o după-amiază frumoasă ‎în Quintessa, Napa.
‎Să începem degustarea!
‎Mai explică-mi o dată treaba cu poloul.
‎Am discutat despre partea economică, ‎despre alegerea momentului.
‎N-am vorbit pe larg, ‎dar aș vrea să înțeleg mai bine.
‎Bine.
‎Pregătesc profilul sportiv al fiicei tale.
‎Deocamdată mă bazez pe polo.
‎Mă duc cu dosarul școlar, ‎testele și profilul
‎la directoarea sportivă de la USC.
‎Pentru orice sport, vorbești cu ea.
‎Sunt Donna Heinel, ‎sunt directoare sportivă.
‎Am…
‎Donna Heinel era un administrator ‎foarte serios,
‎care ținea mult la detalii.
‎Primea 20.000 pe lună de la Singer.
‎Apoi ea… Au ședințe joia, ‎o dată la două săptămâni,
‎sunt întâlniri de subcomisii,
‎iar directorul de admiteri ‎și doi membri analizează sportivii.
‎Într-o săptămână e vorba de polo, ‎apoi de fotbal…
‎Sau baschet.
‎Depinde în ce fază a sezonului sunt, ‎care e situația.
‎Heinel a devenit legătura
‎dintre departamentul de admiteri ‎și departamentul sportiv.
‎Pentru că elevii erau tratați ‎ca sportivii când sunt recrutați,
‎iar asta garanta admiterea.
‎Unii dintre sportivii falși de la USC ‎ieșeau în evidență.
‎Era un baschetbalist de 1,65 metri.
‎O majoretă a fost făcută să pară ‎jucătoare de lacrosse.
‎Un poloist care nu făcuse polo în liceu.
‎E remarcabil ‎că lucrurile astea n-au atras atenția.
‎În rarele ocazii când se întâmpla,
‎Heinel găsea o explicație ‎pentru departamentul de admiteri.
‎Fiica ta o să fie prezentată, ‎iar comisia o să spună: „E admisă.”
‎Apoi Donna o să mă anunțe că s-a rezolvat.
‎Practic, e admisă înainte să se înscrie.
‎În acel moment, trimiți fundației noastre ‎cecul de 200.000 de dolari.
‎Și Jovan o să-mi spună: ‎„Uite cum vreau să împărțim banii.”
‎CINE E „JOVAN”?
‎Înțelegi că fiica mea ‎nu merită să fie în echipă.
‎Nu, e omul meu,
‎știe că ea nu vine să joace. ‎Știe toate astea.
‎ANTRENORUL ANULUI
‎Erau patru angajați la USC ‎care lucrau cu Rick Singer.
‎Unul era Jovan Vavic, ‎antrenorul echipei de polo.
‎Vavic e de departe cel mai de succes ‎antrenor de polo la nivel universitar.
‎Vavic a fost acuzat de luare de mită ‎în valoare de 250.000 de dolari,
‎pentru a ajuta doi elevi ‎să intre la USC în lotul de polo.
‎Ar fi cel mai rapid din echipă, ‎înoată 45 m în 20 de secunde.
‎Cei mai rapizi jucători ai mei ‎scot 22 de secunde, puștiul e rapid.
‎Donna Heinel îi trece ‎pe lista sportivilor recrutați,
‎o chestie banală.
‎Doar că nu vin la antrenamente, ‎dar e în regulă.
‎Singer a profitat
‎de faptul că departamentul sportiv ‎și cel de admiteri
‎credeau antrenorul pe cuvânt
‎în privința ‎calității sportivilor recrutați.
‎Există riscul ‎să se întoarcă împotriva mea?
‎Nu s-a întâmplat în 24 de ani.
‎Știu, dar contextul…
‎Poate apare un articol
‎că echipa de polo vinde locuri în școală ‎cu 250.000.
‎Nu, pentru că ea e poloistă.
‎Doar că nu e.
‎Mi-e frică.
‎Verifică! Orice s-ar întâmpla, ‎o să fie bine.
‎- Trebuie să înfrunți realitatea. ‎- Da.
‎- O să fie bine, promit. ‎- Am fost respinsă.
‎Respinsă?
‎E o nouă informare ‎în portalul de înscriere,
‎o accesezi și apare o scrisoare.
‎„Mulțumim pentru interesul pentru școala ‎noastră. Ne pare rău, dar…”
‎„…nu vă putem accepta la Stanford.”
‎Nu am intrat la San Diego sau la UCLA.
‎Mă simt oribil.
‎Am început să bocesc. Eram furioasă.
‎Am plâns mult, am dat cu pumnii în pereți, ‎am înjurat.
‎N-am ieșit din cameră. ‎Am plâns tot weekendul.
‎Am fost respinsă.
‎UNIVERSITATEA STANFORD ‎27 MARTIE 2020
‎Am văzut o schimbare, am văzut progrese.
‎Cred că elevii sunt mai obsedați ‎de facultate.
‎DIRECTOARE DE ȘCOALĂ, MARLBOROUGH
‎Cei mai mulți sunt copleșiți de anxietate ‎și se simte.
‎Sunt speriați când te întâlnești cu ei.
‎Se gândesc: ‎„Dacă se întâmplă asta? Sau asta?
‎N-o să mă placă ‎pentru că am folosit cuvântul ăsta?”
‎Își pierd mințile.
‎Am fost respinsă de aproape toate ‎universitățile la care m-am înscris.
‎E oribil, crezi că tu ai o problemă.
‎Când copiii noștri o să se înscrie ‎la universități, unde o să se ducă?
‎N-o să mai intre nimeni atunci.
‎E o nebunie. Rata de admitere la USC ‎a scăzut cu încă trei procente.
‎E la 12% acum, adică…
‎Majoritatea elevilor își pot găsi ‎o universitate.
‎Problema e
‎că prea mulți elevi vor să meargă ‎la aceleași universități.
‎Visam la Ivy League. Acolo voiam să ajung.
‎Cum n-am intrat, eram… distrus.
‎Am făcut biologie pentru avansați, ‎științele mediului pentru avansați.
‎Dar nu mă interesează deloc.
‎Doar ca să am niște avantaje ‎care nici nu mă ajută.
‎Asta se întâmplă în licee din toată țara.
‎Câte cursuri pentru avansați urmezi?
‎Renunți la orchestră ‎pentru încă un curs de știință.
‎Presiunea e prea mare pentru ei.
‎Dacă școala are 15 cursuri ‎pentru avansați, iar tu mergi la unul,
‎n-ai nicio șansă ‎la primele 50 de universități.
‎Sunt oameni care se duc acasă ‎și nu fac decât teme.
‎Urăsc cum le distruge viețile oamenilor.
‎Cred că rețelele sociale sunt un factor,
‎pentru că imediat ce un elev a fost admis, ‎o anunță pe rețelele sociale,
‎așa că e încă o lovitură.
‎E un sentiment oribil.
‎Știu că cei care au fost admiși o meritau.
‎Îmi place să-mi ondulez genele false ‎împreună cu cele reale.
‎Olivia Jade e o formatoare de opinie ‎de mare succes pe YouTube.
‎Milioane de fani îi urmăreau filmulețele
‎în care se trezea, ‎se spăla pe dinți, se machia,
‎își alegea hainele. E ca un fel de jurnal,
‎cu avantajul plasării de produse.
‎Mi-am creat propria colecție ‎cu Princess Polly.
‎Am șansa să vă prezint
‎paleta mea de iluminator ‎de la Sephora Collection.
‎E fiica actriței Lori Loughlin
‎și a creatorului de modă ‎Mossimo Giannulli.
‎Se pare că și-au pus ambele fiice, ‎Olivia Jade și Bella,
‎să pozeze pe un aparat de vâslit, ‎i-au trimis pozele lui Rick Singer,
‎astfel ajungând la USC drept cârmaci.
‎Am fost colegă de liceu cu Olivia Jade. ‎Știu la ce școală a învățat.
‎Am văzut o poză cu sora ei pe Facebook,
‎scria: „Felicitări ‎pentru admiterea la USC!”
‎Apoi am auzit ‎că și Olivia a intrat la USC.
‎Am fost uimită. ‎Pentru că la USC se intră foarte greu.
‎N-a intrat una singură, ci amândouă.
‎- Plec la școală. ‎- Pa, Olivia! Să ai o zi frumoasă!
‎- Știu că ești emoționată. ‎- N-o să fie frumoasă.
‎Nu spune asta, ‎te aud copilașii cărora le place școala.
‎Mă rog…
‎E un clip cu Olivia Jade
‎din prima zi de clasa a XII-a
‎și e destul de nefericită.
‎Am fost la o oră și îmi vine să mor.
‎Ce cald e în toate clasele!
‎Vreau acasă.
‎Ajunge acasă și spune: ‎„Niciodată n-am fost mai fericită.”
‎Niciodată n-am fost mai fericită ‎decât acum.
‎Apoi pomenește hashtagul „binecuvântată”.
‎Suntem norocoși că avem acces la educație,
‎mulți ar da orice ‎pentru o educație de calitate.
‎Sau orice fel de educație.
‎Deși o urăsc…
‎Tot o urăsc, ‎dar sunt recunoscătoare pentru educație.
‎Deși o urăsc!
‎Olivia Jade spunea ‎că vrea să renunțe la liceu
‎când era în clasa a XII-a.
‎I-am spus mamei că vreau ‎să mă las de școală, dar nu-mi dă voie.
‎M-a pus să învăț mai departe, ‎tata m-a obligat să merg la facultate.
‎Părinții mei au insistat, ‎pentru că ei n-au făcut facultatea…
‎- Dar s-au descurcat. ‎- Foarte bine.
‎- Da.
‎- Sunt… ‎- Ipocriți.
‎Nu părea interesată
‎de ce îi oferă facultatea.
‎De ce ar fi? Avea succes în ce făcea.
‎Îi mergea foarte bine.
‎Bine, Jim…
‎În noiembrie 2017,
‎Donna Heinel a prezentat profilul ‎sportiv al Oliviei Jade în subcomisie
‎și a fost admisă condiționat ‎la universitate.
‎După nici două săptămâni,
‎Rick Singer le-a confirmat ‎printr-un e-mail părinților Oliviei
‎că o să fie admisă la USC,
‎dar le-a zis să păstreze secretul ‎până în martie.
‎LICEUL MARYMOUNT ‎LOS ANGELES, CALIFORNIA
‎Consilierul îndrumător de la liceul ‎Oliviei Jade a intrat la bănuieli,
‎pentru că nu credea ‎că vreuna dintre surori a făcut canotaj.
‎Guvernul susține ‎că Olivia Jade și părinții ei
‎s-au gândit cum să evite posibilitatea
‎ca acel consilier să le încurce ‎planurile de admitere.
‎Olivia Jade a întrebat dacă să treacă ‎USC drept prima opțiune,
‎iar Lori a răspuns: „Da, dar poate ‎că îi atrage atenția ticălosului.”
‎Probabil că era vorba de consilier.
‎Mossimo a adăugat: ‎„Dă-l în mă-sa! E un nenorocit băgăcios.”
‎Lucrurile au luat-o razna ‎când consilierul Oliviei Jade
‎a vorbit la telefon ‎cu un oficial de la USC.
‎RAPORTUL CONSILIERULUI OLIVIEI JADE
‎A fost o discuție de rutină cu USC, ‎pentru a verifica situația candidaților.
‎Când am ajuns la Olivia,
‎USC au spus că o recrutează ‎pentru echipa de canotaj.
‎Le-am spus ‎că nu știam să fi fost în echipă.
‎Având în vedere ce știam de pe vlogul ei,
‎mă îndoiam că practică acest sport.
‎Cumva, Mossimo a aflat ce a spus ‎consilierul în discuția cu USC
‎și s-a dus să-i ceară socoteală.
‎Am fost anunțat de la recepție
‎că dl Giannulli e jos și vrea să discutăm.
‎Când am ajuns în birou,
‎m-a întrebat cu agresivitate ‎ce am spus la USC despre fiicele lui
‎și de ce le distrug șansele.
‎Tonul lui m-a speriat.
‎Donna Heinel, de la USC, ‎a aflat de scandal
‎și i-a lăsat un mesaj ‎lui Rick Singer, avertizându-l.
‎Rick, vreau să mă asigur că…
‎nu vreau ca… părinții să se înfurie
‎sau să facă probleme la școală.
‎Vreau să mă asigur că elevii
‎știu ce să spună, ‎dacă sunt luați la întrebări.
‎Că sunt candidați ‎pentru echipele respective.
‎Că vor să dea probă pentru echipă
‎și să intre în echipă când ajung aici.
‎De asta voiam… să mă asigur.
‎Nu vreau să se ducă nimeni la liceu
‎și să urle la consilieri. ‎Asta ar pune punct întregii afaceri.
‎Scandalul m-a surprins,
‎pentru că reflecta ‎o ilegalitate flagrantă.
‎Mituirea antrenorilor universitari ‎pentru a declara sportivi
‎copii care nu erau.
‎De ce și-ar pune un antrenor ‎în pericol slujba și reputația
‎pentru mita primită pentru o admitere?
‎Strângerea de fonduri ‎era o parte importantă a slujbei.
‎Finanțarea programelor de fotbal ‎sau baschet
‎nici nu se compară cu cea ‎a sporturilor mici, cum e iahtingul.
‎Școala nu face bani ‎cu programul de iahting.
‎E frumos că există, dar merge în pierdere.
‎Banii sunt recuperați din donații
‎sau școala plătește salariile, ‎echipamentul, deplasările.
‎Visez să fiu doar antrenor.
‎Nu mă pricepeam la strângeri de fonduri. ‎Nu-mi place să fac asta.
‎Dar o făceam de nevoie.
‎Era o luptă pentru supraviețuire.
‎În decembrie 2018, toți antrenorii ‎principali se întâlnesc cu conducerea.
‎E o chestie importantă.
‎În 11 ani, m-am întâlnit ‎cu directorul sportiv de doar câteva ori.
‎Sunt în biroul directorului sportiv. ‎Sunt șase oameni acolo.
‎Câștigaserăm un titlu național ‎cu o lună în urmă.
‎Directorul sportiv îl ignorase.
‎Nu ne-a felicitat, n-a vorbit cu echipa.
‎Nu ne-a felicitat nici la întâlnirea aia.
‎Nu făcea decât să se uite la televizor.
‎Avea în față patru sau cinci monitoare,
‎se uita la baschet.
‎Se uita la mine și îmi punea întrebări
‎doar când era vorba de fonduri.
‎„Faci o treabă grozavă cu fondurile.
‎Ține-o tot așa. E foarte util.”
‎Apoi se întorcea la meciuri. ‎Asta a fost toată întâlnirea.
‎- Dar îl cunoștea pe Rick Singer. ‎- Da, așa mi-a zis.
‎Rick insista foarte tare pentru o elevă.
‎Era interesat, ‎știa că am nevoie de un antrenor secund,
‎că n-am fonduri pentru acel post,
‎așa că mi-a zis: „Prin fundația mea,
‎o să donez 110.000 de dolari programului,
‎ca să poți finanța postul un an sau doi.”
‎Mi-a spus că nu am nicio obligație.
‎„Vreau doar să mențin relația asta, ‎să-ți aduc oameni
‎pe care să-i evaluezi.”
‎Am spus: „Excelent!”
‎John a alunecat pe o pantă periculoasă,
‎pentru că nu a spus brusc:
‎„Azi o să intru în escrocheria asta.”
‎Dar guvernul nu trebuia să demonstreze ‎decât că a acceptat banii
‎în schimbul a ceva ce-și dorea mituitorul,
‎fără să merite.
‎Cel mai important element ‎în cazul antrenorului de la Stanford
‎e că nu a păstrat banii pentru el.
‎Suma primită a fost folosită ‎pentru programul de iahting.
‎Rick Singer știa să manevreze oamenii.
‎Avea un al șaselea simț, ‎știa să exploateze
‎și să găsească vulnerabilitățile ‎celor cu care lucra.
‎Din câte am înțeles, ‎în cazul lui Felicity Huffman,
‎i-a spus acesteia:
‎„Fiica ta n-are note destul de bune ‎pentru școala asta.”
‎Dar afirmația era falsă.
‎Fiica ei ar fi intrat oricum.
‎Dar identifică punctele slabe.
‎Felicity începe să raționalizeze.
‎„Sunt o mamă bună? ‎M-am concentrat prea mult pe carieră?”
‎„Nu vrei ca fiica ta ‎să meargă la o școală bună?”
‎Profită de punctele slabe.
‎Notele lui nu sunt destul de bune ‎pentru SC.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Incredibil! Bine.
‎Ce șanse are fără procesul ăsta?
‎- Zero. ‎- N-ar intra?
‎N-are nicio șansă.
‎Ca un bun agent de vânzări,
‎știa să promoveze avantajele. E simplu.
‎„Vrei să meargă fiica ta ‎la Harvard?” „Da.”
‎„Foarte bine. ‎Dacă vrei să intre la Harvard, fă asta.
‎Uite care-i realitatea. ‎Notele ei nu sunt grozave.
‎O meditez de doi ani.
‎Nu îi intră în cap. ‎Dacă nu e bună de Harvard,
‎dar vrei să învețe acolo, ‎abordăm altă metodă.
‎Uite care-i ideea. ‎Altcineva o să dea testul.”
‎„Cum adică?”
‎„Tipul ăsta, pentru 15.000 de dolari, ‎o să dea testul.”
‎E ceva nemaiauzit.
‎Pot să îi ofer note mari la teste,
‎nimeni altcineva nu poate.
‎Copilul tău n-o să afle nimic. ‎O să fie ca și cum…
‎O să creadă că e foarte deșteaptă ‎și a avut noroc la test,
‎iar tu ai un scor mare.
‎E cea mai tare lovitură.
‎- Și merge? ‎- De fiecare dată.
‎Care e suma?
‎Testul costă 75.000.
‎Cu 75.000, ‎obții ce scor vrei la ACT sau SAT.
‎Dacă vrei să intri ‎într-o universitate de elită,
‎la ACT, unde scorul maxim e 36,
‎dacă nu ai 34, 35, 36 de puncte
‎sau dacă la SAT nu ai ‎cel puțin 1.500 de puncte,
‎probabil că nu intri în discuție.
‎Multă vreme, SAT a fost promovat ‎drept un test de aptitudini.
‎Un indiciu foarte important ‎pentru obținerea unui rezultat bun…
‎e venitul familiei.
‎Comisia de admiteri și ACT ‎au recunoscut asta demult.
‎Nu e un secret.
‎Dacă aș fi responsabil ‎de admiterile la universitățile americane,
‎aș aboli testele-standard.
‎Și toate firmele astea bogate, ‎specializate în pregătirea pentru teste,
‎ar trebui să-și găsească altă activitate.
‎Înregistrați-vă fiul sau fiica la cursul ‎1.500+, de la Princeton Review's.
‎Le va schimba soarta.
‎Există un avertisment legat ‎de pregătirea pentru teste. E o afacere.
‎Toate afirmațiile lor ‎sunt doar publicitate.
‎Vă garantăm o îmbunătățire ‎de cel puțin 150 de puncte.
‎Sunt oameni care afirmă:
‎„Vă îmbunătățim scorul cu 500 de puncte.”
‎Merită investiția de o mie de dolari.
‎Dar asta înseamnă să ai la dispoziție ‎o mie de dolari de investit.
‎Toate testele standard
‎îi avantajează în mod automat ‎pe cei care sunt deja avantajați.
‎Cei mai bogați oameni ‎au acces la oameni ca mine,
‎dar 85% din America ‎n-are acces la asemenea profesioniști.
‎Un consilier privat ‎pentru universitate costă
‎în cel mai bun caz,
‎dar probabil că nu e unul bun, ‎200, 300 de dolari pe oră.
‎Cei mai scumpi costă de la 500, ‎la peste 1.500 de dolari pe oră,
‎iar asta e o sumă mare ‎pentru a putea lucra cu ei.
‎- E cineva? ‎- Bună!
‎Când analizezi lucrurile ‎în lumina scandalului,
‎când vezi că familii predominant bogate
‎care s-au bucurat de toate avantajele ‎care le permiteau să ia note bune,
‎să obțină un punctaj ridicat,
‎care avuseseră parte ‎de toate pregătirile din lume, dar tot…
‎au trișat…
‎Cred că i-am spus soției tale, ‎primul lucru pe care-l facem
‎e să testăm fata, ‎să vedem dacă are probleme de învățare.
‎Să spunem că folosim omul meu ‎sau pe cine vrei tu.
‎Vreau ca acea persoană să-i obțină ‎o testare în mai multe zile.
‎Când dai examenele pentru SAT sau ACT, ‎există o limită de timp.
‎Există anumite reguli.
‎Celor cu probleme de învățare ‎li se oferă anumite avantaje.
‎Ai nevoie de documente medicale
‎pentru a se justifica aceste avantaje.
‎Și Rick Singer a exploatat ‎și acest aspect.
‎Când fiica ta dă testul,
‎să nu fie foarte… Să fie proastă.
‎Să ascundă cât de deșteaptă e.
‎Țelul e să pară lentă,
‎nu atât de inteligentă pe cât e,
‎ca să putem demonstra discrepanțele.
‎La academie, ‎mulți copii primesc timp suplimentar.
‎- La Greenwich Academy? ‎- Da.
‎În toată țara.
‎Toate familiile bogate au înțeles:
‎„Dacă îmi testez copilul ‎și primește mai mult timp,
‎o să se descurce mai bine.”
‎Majoritatea nici n-au probleme, ‎dar primesc mai mult timp.
‎Nu se joacă cinstit.
‎Așa e.
‎Adică…
‎Sincer, pare cam ciudat, dar…
‎Știu asta.
‎Dar, când o să aibă un scor mare și ‎o să avem mai multe variante, o să zici:
‎„Bine, o să fac la fel ‎cu toți copiii mei.”
‎Și un scor de… crezi că ar fi…
‎Scorul va fi atât cât vrem noi să fie.
‎Nu uita că sunt avocat,
‎așa că sunt obsedat de reguli.
‎Dacă facem asta, nu se poate… ‎Ea dă testul.
‎Ea dă testul, nu? Nu o să apară probleme?
‎Nimic de genul ăsta?
‎Eu…
‎Ți-am mai explicat asta.
‎Știu.
‎- Iartă-mă, dar… ‎- Nu, înțeleg.
‎- Ai răbdare cu mine. ‎- Bine.
‎O să-ți explic procesul.
‎Te duci la LA ‎pentru o falsă vizită de recrutare.
‎O să vizitezi niște școli acolo.
‎Apoi, Mark, supraveghetorul, vine și el
‎vineri seară, ca și voi.
‎Sâmbătă dimineață, la opt, ‎vă duceți la școală.
‎Fiica ta dă testul.
‎Mark o să fie supraveghetorul.
‎O să fie singură în sală cu Mark.
‎Copiii cu probleme de învățare
‎scriu răspunsurile pe o pagină separată,
‎iar noi completăm fișa.
‎La final o să creadă
‎că ea a dat testul. Fără îndoială.
‎O să iasă pe ușă și o să-ți spună:
‎„Tată, ce greu a fost” sau „Sunt obosită”,
‎sau ce spune ea de obicei.
‎Voi plecați, Mark citește răspunsurile.
‎Mark dă examenul
‎și se asigură că scorul pe care ni-l dorim
‎e fix cel pe care…
‎E incredibil ce poate face.
‎Ea n-o să știe nimic.
‎O să se uită la rezultate și o să spună: ‎„Tată, am luat 32!”
‎E geniul testelor
‎care a ajutat zeci de liceeni ‎să trișeze la examenele de admitere.
‎Mark Riddell se ducea în locuri de testare ‎și supraveghea sau corecta lucrările.
‎CONSULTANT PRIVAT ADMITERE
‎Fiica unui client ‎era o mare jucătoare de tenis
‎și a învățat cu el cu ani în urmă.
‎A absolvit Harvard, a lucrat ca preparator ‎pentru examene la IMG Academy,
‎o școală pentru sportivi ‎din Bradenton, Florida,
‎unde au învățat Serena și Venus Williams.
‎Un tip foarte discret.
‎Dar, după ce i s-a născut primul copil ‎și avea nevoie de bani,
‎a fost convins de Rick Singer
‎să mai câștige ‎câteva mii de dolari în plus.
‎Nu știa dinainte ‎care sunt răspunsurile corecte.
‎PROCUROR
‎Dar era suficient de inteligent ca să ‎obțină oricând un scor aproape perfect.
‎Dacă Rick Singer e liderul ‎în scandalul admiterilor…
‎ANALISTĂ JURIDICĂ
‎…Mark Riddell e creierul.
‎Ce mă amuză și mă enervează,
‎când văd articolele în care e numit ‎un geniu al testelor
‎sau cum îi spun în momentul ăla,
‎e că e vorba de un adult ‎care dă teste de clasa a XI-a.
‎Orice meditator care știe meserie
‎ar putea face ce făcea el.
‎Întrebarea e dacă e dispus s-o facă.
‎Singer, care a recunoscut ‎că a pus la cale escrocheria,
‎îl plătea pe Riddell ‎cu 10.000 de dolari pe test,
‎acesta venind din Florida la centre ‎de testare din Texas și California.
‎Aproape tot sistemul ‎de educație superioară
‎se bazează pe încredere în oameni.
‎Pentru ce sumă ești dispus ‎să-ți compromiți principiile etice?
‎Asta e întrebarea.
‎Concluzia e mereu aceeași, ‎bogații au capacitatea,
‎iar în acest caz ‎au și mijloacele și dorința
‎de a profita de aceste lucruri.
‎Rick, am o întrebare.
‎I-am obținut fiicei mele ‎testarea ACT în mai multe zile.
‎Bine, ai obținut testarea ‎în mai multe zile. Am înțeles.
‎Am făcut asta.
‎Dar fiica mea mai mică ‎nu seamănă cu cea mai mare.
‎Nu e proastă.
‎Dacă-i spun că lucrăm cu Rick,
‎o să se întrebe de ce.
‎Michelle Janavs, a cărei familie ‎a inventat gustările Hot Pockets,
‎a fost acuzată că a plătit 100.000 ‎pentru a crește scorul fiicei sale la ACT
‎și pentru a obține admiterea la USC, ‎printr-o falsă recrutare la volei.
‎Cum faci asta fără să le spui copiilor?
‎În cele mai multe cazuri, ‎copiii nu află nimic.
‎Dar cum…
‎Înțeleg că n-o să știe, ‎dar cum îi explici asta?
‎Nu-i spui nimic.
‎În privința școlii, ‎spune-i că mergeți în LA în weekend.
‎Asta am făcut data trecută.
‎Fata mai mică e problema, o să spună:
‎„De ce dau testul acolo?”
‎Îi răspunzi: „Îl dai aici
‎pentru că e foarte ușor. E convenabil.”
‎Discuțiile înregistrate erau dureroase.
‎Suferi pentru copiii ‎care citesc stenogramele,
‎suferi pentru părinții care, cu siguranță,
‎regretă amarnic că au fost atât de naivi.
‎E inteligentă. O să se prindă.
‎O să-mi spună…
‎Deja bănuiește că pun ceva la cale, ‎iar eu…
‎N-am vrut să discut despre asta cu ea.
‎Nu. Te înțeleg.
‎E complet diferită de fiica mai mare.
‎Trebuie să se gândească…
‎Fiica mea mai mare spunea: „Nu-mi pasă.
‎Testul ăsta e o tâmpenie. ‎Nu vreau să-l dau.”
‎Dar cea mică învață ‎ca să obțină 34 de puncte.
‎Ar fi ca un balon de oxigen pentru ea.
‎Fiica cea mare mi-a spus:
‎„N-o să-i spui surorii mele, nu?”
‎Am răspuns că nu.
‎E ciudat.
‎Dinamica familiei e ciudată, ‎dar fiecare copil e diferit.
‎Bine.
‎Stilul de viață al lui Rick Singer ‎a devenit mai luxos.
‎S-a mutat din Sacramento în Newport Beach,
‎avea o casă foarte frumoasă acolo.
‎Singer a investit în afaceri excentrice.
‎Restaurante, o echipă de fotbal ‎și multe altele.
‎Făcea bani repede,
‎dar îi cheltuia repede ‎cu stilul său de viață și cu investițiile.
‎Rick m-a sunat din senin: ‎„N-am mai vorbit de un an.
‎Știu că te pricepeai la marketing
‎în domeniul restaurantelor ‎și imobiliarelor.
‎Aș vrea să deschizi și să conduci
‎una dintre afacerile mele ‎derivate din cea de instructor.”
‎Mi-a plăcut ideea.
‎Rick ne-a invitat la o conferință în LA,
‎erau multe persoane influente acolo.
‎Am înțeles că urma să primească ‎mai multe milioane
‎pentru a-și lansa câteva afaceri.
‎Am primit fiecare câte o funcție
‎și am plecat, pentru a lansa companiile.
‎Era palpitant.
‎Rick s-a oferit să ne ducă la aeroport.
‎Ne-am urcat în Tesla lui, era oră de vârf.
‎Rick depășea haotic, ‎mergea cu 150 km pe oră.
‎Noi ne țineam de scaune speriați.
‎În sfârșit, ajungem la aeroport întregi.
‎A zis: „Pa! Mă bucur că te-am văzut. ‎Pe curând!”
‎Am vrut să-l îmbrățișez, ‎dar el m-a sărutat.
‎Am întrebat: „Ce te-a apucat?”
‎Mi-a spus: „Voiam să văd cum e.
‎Poate simțim ceva. ‎Poate am putea avea o relație.”
‎I-am zis: „Te știu de multă vreme.
‎Petreci prea mult timp cu munca ‎și cu afacerile,
‎n-ai avea timp să răspunzi la telefon,
‎darămite să trimiți un mesaj. ‎N-avem nicio șansă.”
‎PROBA LUI SINGER PENTRU UN REALITY-SHOW
‎Sunt Rick Singer. ‎Consiliez copiii și familiile
‎în procesul de admitere la facultate.
‎Avem clienți în Champaign, în Miami.
‎Trimit avionul să mă ia, ‎ne vedem două ore,
‎mă urc înapoi în avion ‎și plec unde am treabă.
‎E uimitor.
‎Când am văzut clipul ‎pe care l-a trimis unui reality-show,
‎am fost șocată.
‎Lucrăm în casele familiilor, ‎le cunoaștem foarte bine.
‎Știu cum arată dormitoarele ‎și spălătoria lor.
‎Cum se înțeleg. Așa că știu…
‎Mi-am zis: ‎„Pe bune? Riști totul pentru așa ceva?”
‎N-avea logică. Era un tip foarte retras.
‎Țipă unul la altul: „E viața mea!”
‎„Nu, dacă mergi la școala asta… ‎Nu e bună.”
‎„Nu vreau să dau 50.000 de dolari ‎pentru școala asta.” E incredibil.
‎N-avea sens,
‎mai ales că eu credeam ‎că e un instructor foarte bun.
‎N-avea mult timp pentru alții.
‎Fusese căsătorit, avea un fiu.
‎Când l-am cunoscut, ‎era divorțat de șase, șapte ani.
‎Spunea: „O să mai fac asta
‎încă trei, patru, poate cinci ani, ‎apoi mă opresc.”
‎Nu știu ce-l făcea fericit
‎sau ce-și dorea.
‎Era ca un hamster pe o rotiță,
‎voia să ajungă la capăt, ‎dar nu exista niciun sfârșit.
‎Discutăm doar noi doi. E în regulă? Putem…
‎Sigur.
‎N-o implic pe soția mea,
‎pentru că e foarte speriată, iar eu…
‎Vreau să avem… O să te întreb direct.
‎N-ai avut niciodată probleme? ‎N-ai creat necazuri clienților?
‎Nimeni n-a avut probleme.
‎Crezi că s-ar putea întâmpla?
‎Nu s-a întâmplat niciodată.
‎Vreau să știu ‎dacă ar putea avea‎ ‎de suferit fiica mea
‎sau familia.
‎Dacă se află…
‎Nici nu vreau să știu ce faceți.
‎Doar… Rick, înțelegi…
‎Sigur că da.
‎Ești sigur că n-o să fie probleme?
‎Facem asta de multă vreme.
‎Hai să mă exprim altfel.
‎Dacă ar afla cineva, ce s-ar întâmpla?
‎Nu se poate afla ‎decât dacă spuneți voi cuiva.
‎- Eu n-o să spun nimănui. ‎- Atunci…
‎Doar că…
‎Sincer să fiu, ‎nu mă interesează aspectul moral.
‎Mă interesează…
‎Dacă e prinsă făcând asta, e terminată.
‎Așa că…
‎Nu mi s-a întâmplat niciodată ‎în peste 20 de ani.
‎Tot ce se poate întâmpla e…
‎- Să vorbească cineva. ‎- Da, să spună ea cuiva.
‎Da… N-o să spună.
‎Singer n-a făcut o greșeală ‎care să-l dea de gol.
‎Dar cineva a fost arestat
‎pentru o acuzație separată,
‎iar acel om a oferit informații.
‎Directorul financiar a spus:
‎„Poate vă interesează că un antrenor ‎de la Yale mi-a cerut mită.”
‎Un domn pe nume Rudy Meredith
‎lucra cu părinții ‎care voiau să-și vadă copiii la Yale,
‎sub pretextul că o să joace fotbal.
‎L-au întrebat pe dl Meredith
‎după ce l-au pus sub acuzare:
‎„Aveți ceva să ne spuneți?” „Da.
‎E un domn pe nume Rick Singer, ‎o să vi-l prezint,
‎sunt dispus să depun mărturie ‎împotriva lui, ca să nu fac pușcărie.”
‎Imediat, Rudy Meredith a devenit ‎un informator cooperant.
‎I-a ajutat să-l prindă pe Singer.
‎Ai aterizat?
‎Stau la hotelul Long Wharf toată ziua
‎Vreau să-ți prezint ‎pe cineva de la Harvard
‎Mulțumesc.
‎Bună, Rick!
‎Intră!
‎O să fie ca și cum…
‎O să creadă că e foarte deșteaptă ‎și a avut noroc la test,
‎iar tu ai un scor mare.
‎E cea mai tare lovitură.
‎- Și merge? ‎- De fiecare dată.
‎AGENT FBI
‎Singer a acceptat să coopereze ‎cu anchetatorii și să fie interogat.
‎Dar ne-a ascuns unele aspecte ‎ale planului său
‎și mi-a lăsat impresia că nu-și asumă
‎întreaga răspundere pentru purtarea sa.
‎A spus că plățile făcute ‎de el și de clienți
‎către departamentele sportive ‎erau donații.
‎I-am spus că o sumă oferită în schimbul
‎recrutării unui fals sportiv e ilegală.
‎A doua zi, ‎după ce a discutat cu avocatul său,
‎Singer a acceptat să fie înregistrate ‎discuțiile telefonice
‎cu alte persoane implicate în escrocherie.
‎În acest sens, ‎i-am cerut să ia parte la un șiretlic.
‎Vă sun pentru că fundația mea ‎e supusă unui audit.
‎- Ce aiurea! ‎- Da. Nu-i așa?
‎- Și caută în trecut, ca întotdeauna. ‎- Da.
‎Elizabeth și Manuel Henriquez, ‎din Atherton.
‎Sunt acuzați că au dat mită ‎în valoare de 400.000 de dolari.
‎Îmi analizează plățile.
‎Au întrebat ce-i cu sumele mari ‎care provin de la voi.
‎Bine.
‎- Practic… ‎- Pentru faptele bune pe care le faci.
‎Așa e. Sigur, n-am spus nimic.
‎N-o să declar la Fisc că Mark a dat testul ‎pentru Isabelle sau că Gordie…
‎Da.
‎ANTRENOR LA GEORGETOWN
‎Sau că l-am plătit pe Gordie ‎ca să o ajute cu admiterea.
‎Da.
‎Vreau să mă asigur ‎că suntem pe aceeași lungime de undă.
‎- Bine. ‎- În caz că sună.
‎Tu ce ai declarat?
‎Că ați donat banii fundației noastre
‎pentru a ajuta copiii săraci.
‎- Tu… Sigur. ‎- Și…
‎- Trebuie să meargă la școală și ei. ‎- Bineînțeles.
‎Bine.
‎Nu mă miră nivelul de implicare ‎al lui Singer.
‎Așa cum a profitat de ocazie ‎ca să se îmbogățească
‎ajutând copiii să intre la facultate,
‎tot așa a profitat de ocazie, ‎cooperând ca să-și ușureze soarta.
‎Era la fel de implicat când coopera
‎pe cât era când convingea părinții ‎să plătească.
‎- Banii nu duc la noi? ‎- Nu.
‎Bine.
‎De ce a dat Isabelle testul la Houston?
‎Trebuie să discutăm și asta.
‎O să vă spun.
‎Practic, nimeni nu știe nimic,
‎pentru că în contabilitatea mea ‎nu apare că l-am plătit pe Mark
‎ca să dea testul pentru Isabelle.
‎Nu apare așa ceva ‎în niciun document al fundației.
‎Ca să știți.
‎Bine.
‎Dacă mă întreabă cineva, răspund:
‎„Nu discut despre Houston.”
‎S-a dus acolo ‎pentru că avea nevoie de condiții…
‎- Înțeleg. ‎- Speciale.
‎Condiții speciale.
‎Dar n-o să comentez.
‎Trebuie să fim atenți când suntem sunați.
‎„Nu știu cine ești,
‎nu răspund la telefon.”
‎STANFORD ‎6 NOIEMBRIE 2018
‎Rick Singer a declarat: ‎„Vreau să continuăm relația.
‎Te sun peste o săptămână, ‎pentru o altă donație,
‎cum am făcut cu cei 110.000 de dolari. ‎Vreau să mai donez.”
‎Am fost de acord. S-a ținut de cuvânt.
‎M-a sunat după o săptămână sau două.
‎Eu ieșeam pe ușă,
‎dar el vorbea întruna.
‎Nu spuneam decât „da”.
‎Spunea că donează 160.000 acum ‎și restul, mai târziu.
‎Ca un avans în relația noastră.
‎Singurul cuvânt pe care l-am reținut ‎a fost „avans”.
‎Am considerat că avansul înseamnă
‎că-mi mai aduce și alți recruți.
‎Și apoi vedeam ce e de făcut.
‎După aceea nu m-a mai căutat. ‎N-am mai vorbit cu el.
‎A fost ultima noastră discuție.
‎Apelul fusese aranjat de FBI.
‎A fost cel mai tragic
‎și mai devastator telefon din viața mea.
‎Vreau să am confirmarea ta
‎că, pe viitor, o să-mi poți oferi un loc.
‎O să fie o sportivă, ‎ca elevul care nu făcea, de fapt, iahting.
‎Bine.
‎Îi fac eu un dosar,
‎adaug toate marile regate ‎pe care le găsesc pe internet,
‎apoi vin la tine.
‎- Și facem o nouă plată. ‎- Excelent!
‎Ca avocat al apărării, ‎cum te-ai simțit ascultând înregistrarea?
‎Nu era bine, din perspectiva mea.
‎Ne-ar fi îngreunat sarcina ‎la proces. Înregistrările…
‎Când eram procuror, ‎am făcut multe înregistrări.
‎Și am folosit ‎multe înregistrări telefonice.
‎Iar juraților le plăceau.
‎Sunt dovezi foarte bune. ‎I-am explicat asta.
‎Am ascultat discuția. Era devastatoare,
‎era greu de explicat.
‎Voiam să-ți spun că fundația noastră… ‎e supusă unui audit.
‎Da.
‎- E ceva normal. ‎- Da.
‎- Fundația e supusă unui audit. ‎- Bine.
‎- E ceva banal. ‎- Da.
‎- Fundația e supusă unui audit. ‎- Da.
‎- Cum ni se întâmplă tuturor. ‎- Sigur.
‎Au analizat…
‎Nu era o capcană obișnuită.
‎Dacă luăm cazurile mari ‎de infracțiuni intelectuale,
‎Enron, de exemplu, ‎liderii sunt puși sub acuzare.
‎Directorul executiv, contabilul, ‎de operațiuni, dar asta e tot.
‎În mod obișnuit, în asemenea cazuri ‎de escrocherie apare crima organizată.
‎Dacă vânezi o organizație de traficanți,
‎începi cu cei mărunți, ‎convingi unul să te ajute,
‎poartă microfon, ‎ajungi la cei de nivel mediu,
‎după care îl prinzi pe șef.
‎Aici, Rick Singer vindea produsul, ‎dar el a fost prins primul.
‎Apoi s-a coborât de-a lungul firului, ‎până la cumpărători.
‎- Fundația e supusă auditului. ‎- Da.
‎- E ceva normal. ‎- Bine.
‎- E ceva firesc. ‎- Da.
‎O să declar Fiscului
‎că donația ta pentru fundația noastră…
‎Stai puțin! Am o întrebare.
‎N-ar trebui să vorbim asta față în față, ‎nu la telefon?
‎Cum vrei tu. Eu sunt de acord.
‎O să declar Fiscului ‎că donația ta pentru fundație
‎a ajutat copiii săraci. Atât.
‎Da, da…
‎Am remarcat în înregistrările cu Singer
‎că n-am văzut pe nimeni mai abil
‎în a face pe cineva ‎să recunoască o ilegalitate.
‎Era bun la telefon,
‎dar asta merge ‎doar cu cei cu ocupații intelectuale.
‎De obicei, cei acuzați de infracțiuni ‎intelectuale nu se controlează la telefon.
‎Avem cunoștințe la Goldman Sachs ‎care te-au recomandat cu căldură.
‎Eu și soțul meu râdem zilnic ‎gândindu-ne ce treabă bună ai făcut.
‎„A meritat și ultimul cent.”
‎Dacă ar fi vorbit ‎cu membrii crimei organizate,
‎ar fi fost identificat drept turnător ‎în 30 de secunde.
‎Vreau să mă asigur ‎că suntem pe aceeași lungime de undă.
‎O să le spun
‎că ai donat 50.000 fundației ‎pentru copiii săraci.
‎Nu că Mark a dat testul pentru fiica ta
‎sau că ea a dat testul ‎la centrul din West Hollywood.
‎Mă crezi tâmpit?
‎Nu spun că ești tâmpit. Ideea e…
‎Am înțeles, Rick.
‎O să spun că m-ai inspirat
‎prin felul în care ajuți copiii săraci ‎să ajungă la facultate.
‎Rick, eu… Nu…
‎Orice ai face, e treaba ta.
‎Nu vreau să vorbesc cu tine
‎despre… știi tu…
‎Despre… afacerile tale.
‎Stephen Semprevivo, ‎un afacerist din Los Angeles,
‎a dat 400.000 de dolari pentru ca fiul său ‎să ajungă la Georgetown ca tenismen.
‎Știu doar că am lucrat cu tine ‎pentru donații caritabile
‎și pentru consiliere,
‎iar treburile tale te privesc. Așa că…
‎Nu, înțeleg.
‎În același timp, am fost toți…
‎Nu sunt de acord cu asta.
‎Că l-am înscris prin echipa de tenis?
‎Nu.
‎Tu ai făcut ce ai făcut, te privește.
‎- Bine. ‎- Ai făcut ce ai făcut.
‎Nu-mi asum răspunderea pentru asta. ‎E răspunderea ta…
‎Sigur, sunt răspunzător,
‎l-am înscris prin echipa de tenis, ‎iar voi știați asta.
‎Sunt conștient, îmi asum răspunderea
‎că mi-am folosit relația ‎și am spus că fiul vostru e tenismen.
‎Am stabilit împreună că asta facem.
‎Nu știu amănunte,
‎dar trebuie să-ți asumi răspunderea ‎pentru ce ai făcut.
‎Nu vreau să mai vorbim despre asta, ‎pentru că…
‎Au fost două lucruri diferite.
‎Am lucrat cu tine, am donat.
‎Am donat pentru o cauză nobilă.
‎Ne-am bucurat să te ajutăm.
‎În privința favorurilor ‎pe care le faci tu,
‎asta…
‎Apreciem ajutorul tău.
‎Dar te-am angajat…
‎Ca să ne ajuți cu facultatea.
‎Te-am plătit bine pentru ce ai făcut.
‎Și… Îți suntem recunoscători.
‎Cred că…
‎Dacă vrei să răstălmăcești acum ‎ce ai făcut,
‎eu nu vreau… Nu vreau să fiu implicat.
‎Sunt paranoic ‎în privința chestiei la care te refereai,
‎nu-mi place să discut la telefon.
‎Mă întreb dacă…
‎Nu cred că s-ar obosi ‎să-mi asculte mie telefonul,
‎dar ți-ar asculta ție telefonul?
‎Mogulul imobiliar Bruce Isackson ‎și soția lui, Davina,
‎au plătit 600.000 de dolari pentru ‎ca fiicele lor să intre la UCLA și USC
‎prin escrocheria cu trișatul la teste ‎și cea cu recrutarea sportivă.
‎În cel mai rău caz, ne sună și ne spun:
‎„Demonstrați că ați dat banii…”
‎- O să ceară ceva. ‎- Dar ați făcut-o.
‎Da. Dar… Mă gândesc că…
‎Doamne! Te gândești…
‎Dacă descoperă toată treaba, ‎o să fie pe prima pagină a ziarelor?
‎Pe prima pagină aș fi…
‎Da, dar… Dacă…
‎Dacă descoperă toată treaba, ‎pentru că și-ar dori asta…
‎Uite cât de greu le e copiilor ‎să intre la facultate!
‎Și uite ce se petrece în culise.
‎Și toată lumea s-ar face de râs.
‎Doamne! Ar fi…
‎Dumnezeule…
‎FEBRUARIE 2019
‎După vreo două luni, ‎în perioada sărbătorilor de iarnă,
‎bate cineva la ușă, ‎era 7.00, 7.30 dimineața,
‎erau două femei.
‎Îmi arată insignele și spun:
‎„Eu sunt de la Fisc”, „Eu sunt de la FBI.”
‎Am zis: „Cu ce pot să vă ajut?”
‎„Avem câteva întrebări ‎legate de admiterea la facultate.”
‎Am răspuns: „Vă ajut cu plăcere.”
‎Agenta FBI mi-a pus întrebări ‎legate de Rick Singer.
‎Am descris relația noastră, ‎el îmi aducea recruți,
‎făcea donații, iar ele au zis:
‎„Nu, aia era mită.”
‎Au încheiat spunând:
‎„Conducerea de la Stanford a aflat. ‎Sunt furioși.”
‎Mi-au dat cărțile de vizită și au plecat.
‎M-am dus sus, ‎m-am așezat pe pat și am plâns.
‎Nu înțelegeam ce s-a întâmplat.
‎John Vandemoer m-a contactat, ‎avea nevoie de avocat.
‎Era urgent.
‎„Trebuie să vă vedeți săptămâna asta.
‎Să știm dacă acceptă sau nu ‎o înțelegere în următoarele 48 de ore.”
‎A luat un avion de noapte.
‎Nu-l cunoșteam, dar părea… Era obosit,
‎foarte supărat de ce urma să se întâmple.
‎Mi-a zis: „Nu e bine. ‎Ești acuzat de fraudă prin corespondență,
‎fraudă fiscală și electronică.
‎Fiecare acuzație ‎poate duce la 20 de ani de închisoare.”
‎Se afirma că a intrat ‎în conspirația lui Singer,
‎al cărei obiectiv era ajutorarea ‎elevilor care nu făceau iahting
‎să fie recrutați, ‎pentru a fi admiși la Stanford.
‎În schimb, Rick îi transfera bani ‎sau îi trimitea un cec.
‎Sau i-l dădea. De aici, frauda ‎prin corespondență sau electronică.
‎Cei de la Stanford voiau ‎să depună mărturie împotriva mea.
‎Rick Singer avea să depună mărturie.
‎Nu existau probe în favoarea mea.
‎Eu, soția mea și tatăl meu
‎am hotărât să pledez vinovat,
‎să fiu considerat infractor pe viață.
‎Când pledezi vinovat, ‎te întâlnești cu Eliberările Condiționate.
‎Era intervievat.
‎Când eram intervievat, ‎povestea a devenit publică.
‎Vrem să anunțăm capetele de acuzare ‎în cea mai mare escrocherie a admiterilor
‎instrumentată vreodată ‎de Ministerul Justiției.
‎Am pus sub acuzare 50 de oameni.
‎Eram în Las Vegas, ‎la un turneu de baschet,
‎când m-a sunat un editor și mi-a zis:
‎„Ce faci? Orice ar fi, ‎las-o baltă și du-te la Los Angeles.”
‎Știri de ultimă oră despre scandalul ‎admiterii la universități.
‎Zeci de actori, antrenori și directori ‎sunt puși sub acuzare.
‎50 DE OAMENI
‎A început să sune telefonul.
‎10 CAMERE LA TRIBUNAL
‎Avocatul meu se uita întruna la telefon,
‎spunea: „E grav de tot.”
‎Au fost acuzați 33 de părinți, ‎inclusiv Lori Loughlin…
‎Felicity Huffman a fost arestată ‎în casa sa din Hollywood Hills.
‎Erau cu armele scoase.
‎Razii în casele bogătașilor.
‎FBI!
‎Toți părinții ăștia trebuie închiși.
‎Cum s-au păcălit școlile ‎cu falsurile astea…
‎Folosiți-vă mintea, oameni buni!
‎Olivia Giannulli era celebră ‎pe rețelele sociale.
‎Acum e principala țintă ‎a publicului scandalizat.
‎Părinții ei celebri sunt acuzați ‎că au dat mită
‎jumătate de milion de dolari ‎pentru ca fiicele lor să intre la USC.
‎O urmăresc pe Olivia de trei ani.
‎I-am văzut aproape toate clipurile.
‎Trișează ca să intre la facultate?
‎Poate că ia locul ‎unuia dintre admiratorii ei.
‎A pierdut mulți sponsori.
‎Colecția de la Sephora a fost retrasă.
‎Olivia, ce faci?
‎Cum te simți după scandal? ‎Ai vorbit cu mama ta?
‎E ciudat, dar toată treaba asta ‎a făcut-o și mai cunoscută.
‎Olivia, mă bucur că ți-ai revenit. ‎Ești încrezătoare?
‎Oamenii au atacat-o pe Instagram, ‎primea multe comentarii.
‎LA PUȘCĂRIE
‎Putea să se uite la comentarii
‎și să zică: „Sunt troli.” Dar nu.
‎Nu sunt trol, sunt furioasă. ‎Sunt dezamăgită de tine.
‎Și singurul lucru pe care vreau să-l spun…
‎DEZABONARE
‎ANTRENORUL DE LA STANFORD NU FACE PUȘCĂRIE
‎John Vandemoer a primit ‎peste 600.000 de dolari de la Rick Singer,
‎omul din spatele ‎scandalului admiterilor la universitate.
‎O vecină mi-a trimis un mesaj: ‎„Ai citit articolele?
‎Ai văzut cine e?” ‎Apoi: „Doamne, e Rick Singer.”
‎Am început să mă agit. ‎Am zis: „Nu pot să cred.
‎Nu pot să cred că l-au prins. Incredibil!”
‎Primeam mesaje pe telefon, erau știri,
‎mi s-a părut
‎o reacție uriașă la un caz penal.
‎Am ieșit din casă, n-a fost o idee bună.
‎Erau camere de filmat, ‎mi se puneau întrebări.
‎De ce ați pledat vinovat?
‎Era copleșitor.
‎Era o nebunie.
‎Nu ai voie cu telefonul mobil la tribunal.
‎Mi-am verificat telefonul, aveam un e-mail ‎de la Stanford, eram concediat.
‎Nu mai aveam niciun venit.
‎Nici asigurare medicală. ‎Grădinița copiilor,
‎casa. Stăteam în campusul Stanford.
‎Tocmai școala care fusese victima mea.
‎Aveți un mesaj pentru foștii dv. sportivi? ‎Vă admirau.
‎Am făcut greșeala să rămân ‎pe rețelele sociale și eram atacat cu ură.
‎Am fost amenințat cu moartea la telefon.
‎Persoane anonime trimiteau mesaje,
‎erau supărați ‎pentru ce credeau ei că a făcut.
‎Eram cel mai rău „bulangiu gras” ‎din câți văzuseră vreodată.
‎„Cum încăpeam pe ambarcațiune?
‎De ce am făcut asta universității?
‎Ar trebui să mor și să dispar.”
‎În săptămâna în care s-a aflat, ‎ne-a sunat un chinez
‎care voia să plătească zece milioane ‎ca să intre la Harvard.
‎Am zis: „N-ai văzut știrile?” ‎Era cel mai prost moment pentru asta.
‎Când s-a aflat vestea, ‎mă pregăteam de o ședință,
‎dar m-a sunat un prieten care mi-a zis:
‎„Cum îl chema pe tipul de la firma de ‎consiliere universitară cu care lucrai?”
‎Am zis: „Rick Singer. De ce?”
‎„Îți bați joc de mine.” ‎I-am spus: „Nu, de ce?” A răspuns:
‎„Uită-te la știri, pe Facebook, ‎pe Instagram, oriunde.
‎Deschide telefonul și uită-te.”
‎Nu mi-a venit să cred.
‎Era o filmare cu Rick mergând solemn,
‎înconjurat de reporteri, ‎nu privea pe nimeni,
‎parcă s-a rupt ceva în mine.
‎În sfârșit, trebuia să merg la tribunal.
‎Urma să primesc sentința.
‎Rick era acolo.
‎A trebuit să ne intersectăm.
‎Evident, Rick nu m-a privit în ochi.
‎N-o să uit niciodată clipa ‎în care am trecut unul pe lângă celălalt.
‎Inima îmi bătea cu putere.
‎Stăteam între cei doi avocați, ‎a venit judecătorul,
‎am pledat vinovat la „conspirație ‎pentru comitere de escrocherii”.
‎Judecătoarea Zobel a înțeles ‎că ține mult la studenții lui
‎și nu era cazul să facă pușcărie.
‎Dl Vandemoer e probabil ‎cel mai puțin culpabil
‎dintre acuzații din acest grup.
‎Părinții sunt într-o postură diferită.
‎Ceilalți antrenori ‎au tras foloase personale.
‎El nu a făcut asta.
‎Mi-a dat șase luni de izolare la domiciliu ‎și doi ani de supraveghere.
‎Plus o amendă de zece mii de dolari.
‎Cred că a fost sentința corectă ‎pentru John.
‎N-a mers la închisoare.
‎E acasă, cu copiii lui. ‎Încearcă să devină un om mai bun.
‎S-a întors la școală. Are o slujbă.
‎Când vorbesc cu el, ‎pare să-și fi găsit liniștea.
‎În scrisoarea prezentată ‎de Stanford la proces,
‎au declarat că încă mai dețin ‎peste 700.000 de dolari din donații.
‎Eu și colegii mei de la firmă
‎n-am mai găsit niciun caz ‎în care victima escrocheriei
‎să fie la final ‎cu 770.000 de dolari mai bogată
‎decât la începutul conspirației.
‎Rick Singer s-a întors la Sacramento.
‎Se plimbă prin oraș în trening.
‎Nu iese în evidență.
‎Înoată de două ori pe săptămână ‎la un club de tenis.
‎Iese din piscină,
‎face yoga, flotări, vorbește la telefon.
‎Uneori are mai multe telefoane.
‎Din câte am înțeles, ‎le spune oamenilor că n-o să fie închis,
‎pentru că îl cunoaște pe judecător.
‎La cum îl cunosc eu pe Rick, ‎nu știi ce să crezi.
‎Nu știi dacă el crede ce spune ‎sau e o minciună sfruntată.
‎A pledat vinovat la patru infracțiuni.
‎Cred că o să facă închisoare.
‎E sistemul defect? Ai ceva de comentat?
‎E o filmare în care un tip cu un microfon
‎încearcă să-l convingă pe Rick Singer ‎să răspundă la întrebări, dar e ignorat.
‎A ieșit ceva bun din povestea asta?
‎Nu pare tulburat ‎de cei care vor să-i ia interviuri.
‎Te întrebi dacă are vreun regret.
‎Atitudinea lui în legătură ‎cu ce s-a întâmplat e un mister.
‎Pari relaxat. Nu te grăbești.
‎Chiar ai lucrat cu peste 700 de familii?
‎Rick, e sistemul defect?
‎Actrița Lori Loughlin, din ‎Casa plină, ‎a primit două luni de închisoare.
‎Soțul ei, Mossimo Giannulli, ‎a fost condamnat la cinci luni.
‎Actrița Felicity Huffman ‎a primit 14 zile de închisoare.
‎Sentințele și scandalul ăsta ‎nu aduc nimic bun.
‎Amenzile sunt infime.
‎Când e vorba de efectul financiar,
‎ar fi contat mult ‎dacă ar fi primit amenzi usturătoare
‎și am fi folosit banii ‎pentru a ajuta copiii săraci.
‎Ar fi fost incredibil.
‎Așa puteam spune ‎că măcar a ieșit ceva bun din asta.
‎Încerc să nu dau vina pe familii ‎sau pe părinți.
‎Îmi concentrez critica asupra colegiilor
‎și universităților care au creat sistemul.
‎Dacă nu existau portițele de scăpare
‎și preferințele ‎pentru familiile privilegiate,
‎nu cred că ar fi apărut asemenea tentații.
‎Scandalul nu e neapărat un motiv ‎pentru ca universitățile să se schimbe.
‎Pentru că le-a făcut să pară mai ‎exclusiviste și mai dorite ca niciodată.
‎Dacă bogătașii ăștia sunt dispuși ‎să facă asemenea eforturi
‎și să riște pușcăria ‎pentru a-și trimite copiii la facultate
‎înseamnă că sunt foarte importante.
‎Ce le facem copiilor cerându-le iar și iar
‎să meargă la școli ‎de „top 25, top 10, top 5”?
‎Pentru că școala la care înveți
‎nu îți afectează mai deloc viitorul.
‎În SUA sunt peste 3.000 de universități. ‎Ai nenumărate variante.
‎Lasă USC! Înscrie-te în altă parte.
‎Poți obține o educație excepțională ‎aproape oriunde, dacă ți-o dorești.
‎Părinții din acest caz n-au crezut asta.
‎Pentru că școlile mari aveau prestigiu,
‎erau atrăgătoare, strălucitoare, ‎aveau imagine.
‎De ce au ales acești părinți să trișeze,
‎când copiii lor aveau deja ‎atâtea avantaje?
‎Se pare că, atunci când atingi ‎un anumit nivel de bogăție,
‎încerci permanent să obții ‎simbolurile puterii.
‎Vrei mașina de lux, casa luxoasă, ‎chiar dacă n-ai nevoie de ele,
‎iar atmosfera
‎creată în societățile bogate ‎e o parte a problemei.
‎În America, ‎îi iubim și îi urâm pe bogătași.
‎Ne scârbesc și ne fascinează.
‎Povestea asta ne-a oferit șansa ideală ‎de a vedea cum trăiesc bogătașii
‎și a dezvăluit realitățile sistemului,
‎așa că e extrem de plăcut
‎să vezi că s-a făcut un pic de dreptate ‎într-o mare a nedreptății.
‎GORDON CAPLAN - A PLEDAT VINOVAT ‎SENTINȚĂ: O LUNĂ DE ÎNCHISOARE
‎ELIZABETH ȘI MANUEL HENRIQUEZ ‎AU PLEDAT VINOVAȚI
‎SENTINȚĂ: ȘASE ȘI ȘAPTE LUNI DE ÎNCHISOARE
‎AGUSTIN HUNEEUS - A PLEDAT VINOVAT ‎SENTINȚĂ: CINCI LUNI DE ÎNCHISOARE
‎STEPHEN SEMPREVIVO - A PLEDAT VINOVAT ‎SENTINȚĂ: PATRU LUNI DE ÎNCHISOARE
‎BRUCE ISACKSON ‎A PLEDAT VINOVAT
‎MICHELLE JANAVS - A PLEDAT VINOVATĂ ‎SENTINȚĂ: CINCI LUNI DE ÎNCHISOARE
‎JOHN B. WILSON ‎A PLEDAT NEVINOVAT
‎BILL MCGLASHAN ‎A PLEDAT VINOVAT LA O ACUZAȚIE
‎DEVIN SLOANE - A PLEDAT VINOVAT ‎SENTINȚĂ: PATRU LUNI DE ÎNCHISOARE
‎JANE BUCKINGHAM- A PLEDAT VINOVATĂ ‎TREI SĂPTĂMÂNI DE ÎNCHISOARE
‎DONA HEINEL ‎A PLEDAT NEVINOVATĂ
‎JOVAN VAVIC ‎A PLEDAT NEVINOVAT
‎GORDIE ERNST ‎A PLEDAT NEVINOVAT
‎MARK RIDDELL ‎A PLEDAT NEVINOVAT
‎RUDY MEREDITH ‎A PLEDAT VINOVAT
‎Arestul la domiciliu al lui Vandemoer ‎a expirat în decembrie 2019.
‎E antrenor de iahting independent.
‎Stanford a declarat că a distribuit ‎cei 770.000 de dolari de la Singer
‎urmând recomandările ‎unui grup filantropic.
‎Universitatea neagă că directoarea ‎sportivă îl cunoștea pe Rick Singer
‎sau că ar fi primit cadouri necuvenite ‎prin fundația sa.
‎Universitatea mai neagă că orice sumă ‎de bani ar putea influența admiterea.
‎Rick o să fie urmărit de treaba asta ‎multă vreme.
‎Dacă nu coopera, ‎ar fi fost pus sub acuzare,
‎poate era deja condamnat.
‎Dar acum e liber.
‎Cooperarea lui o să se încheie ‎abia când ultimul om
‎acuzat o să primească sentința,
‎iar asta n-o să se întâmple prea curând.
‎Rick Singer a pledat vinovat ‎și își așteaptă sentința.
‎„Ușa din lateral” a lui Rick e închisă.
‎„Ușa din spate” rămâne deschisă ‎în multe universități.
‎Subtitrarea: Robert Ciubotaru