Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX STAND-UP KÜLÖNKIADÁSA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mennem kell műsort adni.
Hölgyeim és uraim,
Nicole Byer!
NICOLE BYER, NAGYDARAB GYÖNYÖRŰ FURCSASÁG
Helló!
Nagyon köszönöm, hogy eljöttek!
Micsoda megtiszteltetés, egy igazi álom!
Olyan izgatott vagyok, hogy itt lehetek, New York Cityben!
Itt kezdtem el stand-upolni.
Ebben a városban ejtettem el egy szelet pizzát
fejjel lefelé…
majd megettem.
Ez az a város is, ahol egy taxisofőrrel keféltem,
és egy másik megujjazott.
Jól van.
Tudom, hogy mindenki unja már
a korona és a járvány témát,
de beszélni fogunk róla,
mert egy évet elvett az életemből.
Szerintem az apáknak nagyon nehéz volt
a pandémia alatt.
„Pandémiának” hívom, hogy üde és friss maradjon.
De igen, az apáknak nehéz volt 2020-ban,
mert kemény távol lenni, mikor nem mehetsz sehova.
Ezt az apát itt szíven ütötte.
Szerintem a maszkot is rossz oldalról közelítették meg.
Azt mondták: „Viselj maszkot! Mentsd meg a többieket!”
Nem, mi nagyon önzők vagyunk!
Ha csinosnak gondolod magad,
maszkot viselsz.
Csak a cuki emberek hordanak maszkot!
Ha egy cuki és szép vagy,
maszkot viselsz!
Mert a legrondább balfékek
nem akarták a maszkot hordani.
Nem ám.
Aggódtak a szabadságjogaik miatt.
És arcukkal a polgári elégedetlenséget fejezték ki.
Szóval a pandémia alatt
elmentem egy macska temetésére.
Nem viccelek!
Ezt a tevékenységet űztem.
Marcy barátom kis fekete cicája, Bo tragikus körülmények között elhunyt.
Egy barátunk küldött emailt:
„Menjünk el hozzá és kiabáljunk!”
Szóval ezt tettük.
Elmentünk a háza mellett csiga lassan
és kifejeztük sajnálatunkat.
Ő meg sírt, én meg azt kérdeztem: „Szomorú vagy, vagy leégettünk?”
De ilyet senkitől nem kérdezünk.
Később felvesszük a podcastunkat,
a 90 napos vőlegényről szól.
Ó, jól van.
Hat ember ismeri.
A többiek pedig kurvára hallgassák meg, oké?
A legvadabb műsor a tévében.
Szóval vesszük fel a podcastet: A 90 napos pasi.
Fent van a Patreonon, öt dollár.
És a Zoomon is.
Tudja itt valaki, mi az a Zoom?
Mindenki fent van rajta?
Tudjuk, mi az a Zoom?
Mi a fene az a Zoom?
A „zoom” jelentése gyors mozgás. Merre? A nappalimba?
Szóval…
a Zoomon beszéltünk ezekről az őrültekről és…
hirtelen leesik mögé ez a fekete macska.
Azt gondoltam:
„Jaj, ne!
El kell mondanom a barátomnak,
hogy amikor megfordul,
a halott macskája szelleme…
mögötte van és jól szórakozik.
El kell mondanom neki,
hogy az otthonában kísértet van.”
El kezdtem sírni, valódi könnyekkel.
Marcy megkérdezte: „Mi a franc bajod van?”
Erre én: „Marcy,
amikor megfordulsz,
ott lesz a halott macskád szelleme.”
És Marcy ennyit mondott: „Nicole,
új macskám van.”
Ezt mondani kellett volna a ribinek, oké?
Elmeséltem ezt a terapeutámnak,
aki kinevetett.
Erre én: „Először is, túl sokat fizetek.
Kettő. 2020-at írtunk.
Gyilkos darazsaink voltak. Lehetett szellem, jó?”
Vannak itt feketék?
Ez az!
Ott elől látok egy lányt!
Ez az! Rosa Mindannyiunkért leült.
És nem csak a buszon.
Feltehetek…
Feltehetek egy kérdést?
Oké.
Tavaly nyáron a „Black Lives Matter” idején,
magukról nem tudom,
de minden egyes fehér ember,
akire rákacsintottam, akinek integettem, rámosolyogtam, megrúgtam, üzent.
Sok fehér nevetést hallottam.
De…
maguknak írtak?
Ja. Az üzenetben az állt:
„Szólj, ha tehetek bármit.”
Igen. Mi a franc fehér emberek?
Mi a franc?
Nem kell tudnom, hogy én vagyok az egyetlen fekete barátod.
Ezt a szart zárjátok a szívetekbe!
Amúgy meg nem kell semmi, élek.
De…
De el kell mondjam,
mélyen, igazán sértett,
hogy csak azok a fehérek
nem üzentek rám,
akikkel bármikor is keféltem.
Azt gondoltam: „Elnézést!”
A fekete élet csak akkor számít, ha bennem vagy?
Ne már, fehér emberek!
Ne már!
Fogjátok a fehér bűntudatotokat és adjátok fel postán!
Emlékeznek, amikor a szavazás előtt azt hittük,
bezár a postahivatal?
Milyen béna év!
Azt gondoltuk:
„Kinek vegyek bélyeget? Most már Zoomolunk!”
De szeretek fehérekkel kefélni.
Olyan keményen,
hogy az őseik sírnak.
Van még egy okom.
Szeretek fehérekkel kefélni.
Imádok!
De vigyáznom kell,
mert vad vagyok,
és van, hogy rosszul vagy kikötve.
Van még egy!
Ó, bébi, szeretek fehérekkel kefélni.
Imádok!
Szeretem a privilégiumot magamban érezni.
Viccelek!
Nem csak fehérekkel kefélek.
Arra neveltem a puncimat, hogy ne nézze a színeket.
De kanos vagyok,
és ez tavaly kritikussá vált. Rossz volt.
Akár egy vörös kód!
És figyelnem kellett a biztonságra.
„Ó, ezek a pasik maszkot hordanak.
Ez nem cuki, inkább szexi.”
Azt gondoltam: „Kefélek egy ismerőssel.”
Felmentem a Rolodexre, a Fasz-a-dexre és…
találtam egy párt.
Írtam a pasinak, akivel a Bumble-n találkoztam,
aki szintén egy barátféle, és ráüzentem.
Kérdeztem: „Akarsz találkozni egy szexlyuknál?”
Nemet mondott.
Majd azt írta: „Találkozgatok valakivel.
Megcsinálod a podcastomat?”
A második rész
jobban fájt, mint az első.
Tudja itt bárki, mi az a szexlyuk?
Úgy érzem, sokan szégyenlősek.
Figyelem! Elmondom.
Mint egy hagyományos szexlyuk,
vagy klasszikus, ha tetszik.
Egy fal, amin van egy lyuk,
és ebbe teszed a farkad, és olyan vagy, mint a Szenátor.
És…
Egy nagyon cuki pöcs van a másik oldalon,
aki rád hasonlít.
Majd…
a másik oldalon térdelve:
„Nyami, nyami!
tele a pocakom.”
Ez a szexlyuk.
És…
És beírtam a Google-be: „szexlyukak hölgyeknek,”
mert ez egy nagyon pasis dolog.
Hol vannak a nőknek szóló szexlyukak?
New York Cityben vannak?
- Talán. - Talán?
Ez nem egy igen, oké?
Tényleg. Sokat keresgéltem.
Az FBI ügynököm kérdezte: „Jól van?” Nem vagyok jól.
Nem. Kibaszott kanos vagyok.
Hogy nézne ki egy jó késő esti reklám?
„Bemutatjuk a női szexlyukakat!”
De a jó öreg US és A-ban nincs ilyen.
De Németországban találtam párat.
Szóval megyek nyaralni!
És a németek úgy csinálják,
hogy egy nő az asztalra fekszik, és van egy fal, ami ketté vágja.
És a puncija közkinccsé válik.
És csak arra tudtam gondolni:
„Mi van, ha engem senki nem választ?
Mi van, ha nem érzek cuppogást és szívást?
Mi van, ha a csupasz puncimon csak a szellőt érzem majd?”
Ilyen szintű elutasításra nem vagyok felkészülve.
A pandémia alatt rájöttem arra is,
hogy egy darab dresszinget is házhoz lehet rendelni.
De 20 dolcsiba kerül.
Vegán vagyok. Köszi.
Köszönöm, ő egy hős. Ez az én keresztem.
Köszönöm.
És csináltam pár vegán
csirkefalatkát. Vegán csirkefalatkát.
Miért…
Miért van minden vegán kajában K betű és aposztróf,
ahol nem is kéne.
Úgy írják, „chik'n”. Chik'n. Nem „chicken.”
Szóval…
Csináltam a vegán csirkét
és vegán vagyok. Oké.
Én már előbb vegán voltam, jól van?
Kivéve a tojást.
Néha eszem dresszinget.
Olykor egy-két marhát.
Oké, talán nem vagyok vegán,
de a lényeg az, hogy
vegánnak tartom magam.
Oké?
Én vagyok a veganizmus Rachel Dolezalja.
Rendben?
Szóval csináltam a vegán falatkákat,
és nem volt öntetem.
Így beléptem a Postmates-be, megrendeltem,
és vártam, hogy házhoz hozzák.
Ding-dong! Itt is van.
Kinyitottam az ajtót
és ott volt egy üveg dresszing.
Se zacskó, se semmi.
Húsz dolcsiért adhatnának zacskót,
vagy megpöckölhetnék a csiklómat.
Lenne egy gomb: „Borravaló vagy pöckölés.”
És nem tudtam másképp,
csak a Postmates szemszögéből gondolkodni.
Dolgoznak a pandémiában.
A lényeges dolgokat szállítják.
Az Úr munkáját végzik.
„Egy üveg dresszing?
A ribanc egy kis szószért
kockáztatja az életemet?
Nem kap zacskót. Kizárt!
Nem!
És? Hitessük el a szomszédokkal, hogy lényeges.
Nem!
Bassza meg!”
2020 végén
kiment a bokám.
Az Úr azt mondta: ”Gyermekem, rohadj meg!”
Kiment a bokám, mert lezuhantam a lépcsőn,
mert örültem, hogy elmehetek otthonról.
És mehettem a Glendale Memorial kórházba.
Ha még nem voltak Los Angelesben,
azt mondom, ne menjenek, jó?
Nem éreztem jól magam.
Nem. Őszintén nagyon rossz volt.
Egy ápoló el akarta lopni a bugyimat.
Rátérünk erre is! De előbb…
a mentők 700 kibaszott dolcsiért vittek be
biztosítással!
És senki nem kínált vízzel.
Életem legrosszabb Uberje volt!
Istenem! A kórház a saját párnámmal
polcolta fel a lábamat.
Kérdezték, hogy a Targetben vettem-e.
Mondtam, hogy az Anthropology-ban, mert nekem jól megy.
Hét férfi kellett, hogy kicipeljenek a lakásból.
Én meg azt mondtam: „Lehet ez kínos, vagy
akár partiba is vághatnak!”
De nem volt kellemes,
és nem is orgiáztunk.
És a kórházban azt mondtam:
„Elnézést, kaphatnék fájdalomcsillapítót?
Mert nem vagyok fényesen.”
Az ápoló így felelt: ”Ó, jól van.”
És kaptam infúziót és valami mást is.
És azt gondoltam: „Ez az, életben van.”
„Nem, még mindig halott vagyok.
Ez mi a franc volt?”
Azt mondta, placebo.
Sóoldatos injekció.
Erre én: „Uram, a bokám olyan, mint egy hajtűkanyar.
Jobb, ha ad valami szart.”
És nem tudom, ezt tudják-e,
de a feketéknek olcsóbban írnak fel
ópiumokat, mint a fehéreknek.
Mivel a fehérek jobban rákattannak a heroinra.
Erre én:
„A rasszizmus néha lehet jó is?”
A feketék és barnák elkerülték az ópium válságot.
Mindegy, vissza az ápolóhoz, aki el akarta lopni a bugyimat.
Feküdtem a kórházi ágyon,
szóltam, hogy pisilnem kell.
Erre ő: „Nem sétálhat.”
Erre én: „Sok barom van itt, aki nem sétálhat,
ők hogy pisilnek?”
Erre ő: „Hozom Jennyt.”
Ki a franc az a Jenny?
Kicsoda? Egy pisi suttogó?
Mi történik?
Bejön és pont olyan volt, amilyennek képzeltem:
„Jaj, ne!
Menjünk pipikélni.”
Erre én: „Igen, Jenny,
menjünk pipikélni.”
Majd megmutatta ezt a gépet.
„Ez itt a doboz
és itt van a cső,
majd összeszívja és ezt a pici részt
beteszi a húhába.”
Erre én: „Húha?”
Húha?
Használd a „punci” szót!
Mit csinálunk? Nőj fel!
Szóval…
betettem a húhámba.
És Jenny így szól:
„Oké, mehet!”
El kezdtem pisilni,
és pont alattam lett egy tócsa.
Felnéztem Jennyre:
„Szerintem nem működik.”
Erre Jenny:
„Jaj, ne!
Rendbe teszünk!”
És rendbe tett, mint egy óriás bébit.
„Megtisztítjuk a jobb pofit
Majd a bal pofit
Majd jön a lyukacska
Imádom a popsid”
Nem énekelt.
Hümmögött, ami ijesztőbb.
Majd így szólt:
„Le kell vennünk az átázott bugyit”
Erre én: „Jenny, nem nedves.
Eléggé letoltam.”
Erre ő: „Leveszem.”
Kértem, hogy ne tegye.
- „De igen.” - „De nem.”
Kötélhúzást játszottunk a bugyimmal,
majd én: „Jenny, rohadtul nem nedves.”
Ő így szólt…
Aztán…
Aztán még mindig ott feküdtem
a rohadt kórházi ágyon.
Olyan sokáig ott voltam.
Nyolc teljes órát.
Ki és beblokkoltam…
Ránéztem az ápolóra:
„Elnézést,
megint pisilnem kell.”
Erre ő: „Szólok Jennynek.”
„Szóljon Jennynek.”
Jenny visszajön és így szól:
”Már megint?”
Erre én: „Ja, maga rohadt Teletubbi, megint.”
Megint megcsináltuk.
Rátettem a húhámra.
De ezúttal a másik ápoló is bent maradt.
Jenny így szólt:
„Oké, mehet!”
Erre a másik így szólt:
„Várj, nem kapcsoltad be a gépet.”
Maguk szerint Jenny
minden idők leghóbortosabbja?
Elvégezte az ápolói iskolát,
szerzett állást a kórházban,
és azt gondolta, izgi lesz.
Zsíros feketéket kell rendbe raknia,
bugyikat kell a zsebébe tömnie.
Az a nevetés!
Sok időm volt felépülni,
sokat néztem a tévét,
mindenféle tartalmat.
Dokumentumfilmet a KKK-ról.
Nyugodt, gyönyörű kedd.
A pasas így szólt a műsorban:
„Óriási varázsló vagyok.”
Erre én: „Mi a franc?”
Majd a barátja:
”Én meg egy sárkány.”
Erre én: „Hé…
ez valami Harry Potter szarság?”
Oknyomozó riporterré avanzsálódtam.
Eljuttattam az emberekhez.
Megnéztem a Wikipediát és…
Maradjanak velem!
Szerintem a Harry Potter
a KKK-n alapul.
Utazzunk egyet!
A KKK-ban nagy varázslók vannak.
Harry micsoda?
Egy nagy varázsló.
És a KKK-ban kapucnis köpenyt hordanak.
Mit hordanak a Hogwarts-ban?
Kapucnis köpenyeket.
A KKK-ban van Éjjeli Bagoly és Nagy Pulyka.
Erre én: „Találtam valamit a tiltott erdőben.”
A KKK teljes területe…
Micsoda?
Nem, a KKK lényege, hogy…
A fehéreket különválassza a feketéktől.
A Harry Potter teljes területén
elválasztják a varázslókat a nem varázslóktól.
Szóval…
ha a logikámat követjük.
Nem áll össze, oké.
A nem varázslók a feketék,
az ő nevük: „mugli.”
Lekicsinylően: „sárvér”,
mint a Varázslóvilág N betűs szava.
A Hogwarts-ban is vannak mugli órák.
„Mi?
Fekete történelem hónap van.”
JKKKK Rowling szerintem
azért ült abban a kávézóban,
hogy épp ne utálja a transzneműeket.
És az egy…
Teljes munkaidős állás.
És…
böngészve az internetet,
így szólt: „Ó, a KKK.
Szörnyű,
de mégis furcsa!”
Ha belegondolunk, Harry félig mugli, félig varázsló.
Keverék. Hermione mugli.
Ő fekete. Ron egy varázsló. Ő fehér.
Ha belegondolunk,
Harry Potter egy keverék fiú.
Van fekete barátja, okos fehér barátja,
próbálják legyőzni a Varázslóvilág faji patriarcháját.
Szexelnem kell, oké?
Többet utazom, mióta úgy teszünk,
hogy a pandémiának vége.
Pedig nincs.
És el kellett mennem Pennsylvaniába. Fúj!
Ú.
A szemét négyszöge, de tényleg.
Philadelphiától Shitsburgig,
egy nagy szemét.
Van itt pennsylvaniai?
Mindegy, így gondolom.
Megszöktek. Oka van, hogy nincsenek ott.
Szóval mentem végig ezen a rohadt négyszögön, majd…
White Havenben kifogyott a benzin.
Mekkora szerencse!
Túl nagyot nevettek a balszerencsémen!
Behajtottam egy régi benzinkútra.
Kiszálltam a bérelt kocsiból. Nem lehetett kártyával fizetni.
„Mi a franc?”
Be kellett mennem:
„Hé, elnézést, üzemanyagot kérek!”
Nem tudom, hogy kell rendelni.
New Jersey-ből jöttem, ahol illegális egyedül tankolni.
Oké. Az ott egy kis galambszar, jó?
New Jersey-ben az autóink királya és királynője vagyunk.
Lehúzzuk az ablakot és…
„Tata, a legolcsóbból kérek!”
Szóval azt mondtam: „Tankolnék.”
Bent állt két kövér fehér pasi összesen hat foggal.
És ki tudja miért, déli akcentusuk volt.
Erre én: „Ó, Istenem,
remélem, jó ez az üzemanyag.”
Szóval, megtankoltam.
Visszasétáltam a bérelt kocsihoz
és olyan ügyetlen vagyok.
Leléptem a járdáról és kiment a bokám.
Csak arra tudtam gondolni:
„A feketék így halnak meg.”
Odabicegtem a kocsihoz,
magam mögé nézve bicegtem,
néztem vissza.
De nem értek utol, olyan kövérek voltak.
És…
mit gondolnak, mire gondolhattak, mikor kinéztek az ablakon?
Vajon ezt?
„Nézd azt a nőt, ahogy eltáncolja a Thrillert.”
A wisconsini Appletonba is elmentem.
Milyen cuki városnév!
Appleton, Wisconsin.
Megérkezel és azt mondják:
„Becsaptunk, szarok vagyunk!”
Nem mindenki rossz, aki eljön megnézni,
de sok ember nem tud viselkedni.
Túl sok sajtot esznek és elfelejtenek viselkedni.
A műsoromban találkoztam egy szülinapos fehér nővel.
Már tudják.
Nincs hangosabb vagy erőteljesebb
ezen a bolygón,
mint egy szülinapos, fehér nő.
Egy fehér nő ellophat egy babát:
„Szülinapom van!”
És törvényileg az ő babája.
Szóval találkoztam vele.
Hívjuk…
nem tudom, Kristának,
mert ez a neve.
Honnan tudom a nevét?
A műsoromban mondta: „Krista vagyok,
szülinapom van.”
Egy kicsit perlekedtem vele,
majd mondok valamit.
Kristának ez nem tetszett.
Nem, mert Krista a végső szakaszba ért,
amely egy síró szülinapos, fehér nő.
Egy síró szülinapos fehér nő a Pokémon világ Mewtwo-ja.
Egy síró szülinapos fehér nő
Thanos kesztyűje.
Értik, mit mondok?
Egy síró szülinapos fehér nő a józan ész szó szerinti kriptonitja,
oké.
Bent voltam a mosdóban,
láttam, hogy sír, míg mások körbeállják:
„Valaki segítsen, szülinapja van!”
Mondhatok még valamit?
Élveztem, ahogy sír.
Azt gondoltam: „Nekem van szülinapom?”
Mert kiszívom a fehér nők erejét és energiáját.
Néztem, ahogy sír:
„Bette Midler vagyok a Hókusz Pókuszból, oké?
Kiszívtam, mert az utolsó állapotomba akarok érni,
amelyben egy rideg fekete nő leszek, aki leszarja,
hogy sírsz vagy szülinapod van.
Úgy sajnálom, de nem érdekel!
Mert ha mindig sírnék, ha valami nem jön össze,
egy úszómedence lennék.
És nem lehet ez a paróka vizes, túl drága volt.
Ingyen volt.
Én…
mostanában rengeteg
Karen megvadult videót nézek.
Maguk nézik?
Hihetetlen, mik vannak, full őrület.
Imádom!
Mindig azon gondolkodom,
ki a franchoz megy ez haza?
Ki a franc szereti?
Tényleg.
A gyereked ül a kanapén,
görgeti végig az Instagramot:
„Anya!”
Bemész ugyanabban a pólóban, mint mindig:
„Egyenesen gyűlöletbűnből jöttél?”
Hogy beszélsz velük, mikor így viselkednek?
Megvárod az éjszakát, mielőtt kinyalnád őket?
Nem, viccelek.
Az ilyen nőket nem nyalják ki.
Nem!
Különben nem kiabálnának nyilvánosan.
És érzem az iróniát, hogy én kiabálok.
Rám is rám férne egy nyalás.
Ahogy néztem a videókat,
rádöbbentem, hogy Karen három szintből áll.
Az első szintben ingerült. „Igen.
mondtam a feketének, menjen vissza a fekete országába.
És akkor?”
Második szinten dühösebb.
”Igen.
Mondtam a feketének, menjen vissza a fekete országába.
Szerintem lop, mert csillog a szeme.
Nem itt dolgozom.
Soha nem vásároltam itt.
Azok a Kathy babák akciósak?
A harmadik szintet „A végső Karennek” hívom.
Ott áll a boltban.
Dobálja ki a sok szart a kosarából.
„Igen, mondtam a fekete nőnek,
menjen vissza a fekete országába.
Nem eszem mazsolát, egy szottyadt feketére hasonlít.
Nem eszem datolyát. Olyan, mint egy öreg fekete.
Perec? Azt sem eszek.
Rugalmas fekete.
Nem eszem mézeskalács férfiakat.
Olyanok, mint a mutatós meztelen feketék.
És ha menők,
miért meztelenek?
Az N betűs szót használtam. És egy kemény R-t és egy kemény G-t.
De amit nem tudnak, hogy bocsánatot fogok kérni,
mert a kutyám meghalt.
Én vagyok az igazi áldozat!
Egy fehér nő. Az élet kemény
négylábú barát vagy kutya nélkül.
Azért vádolnak meg,
mert fehér nő vagyok!
Ott egy fehér nő, aki így szól:
„Rólam beszél!”
De hallgassanak Kelly Clarksonra!
Kívánjanak valamit, sok sikert és tűnés!
Fáradt vagyok.
Olyan fáradt.
Egyik nap a puncimat borotváltam,
és félúton belefáradtam.
Így leálltam.
És aztán, hogy jobb legyen,
azt mondtam: „Ez két zuhanyzós meló.
Még nincs kész.
Fáradt vagyok.”
Tacomában vicceltem ezzel, és egy nő kiabált velem.
„Három zuhanyzós meló!”
És csak arra gondoltam, mekkora puncija lehet.
Mert nekem csak két ajkam van.
Én…
lefeküdtem az egyik nézővel a műsor után.
Köszönöm.
És írországi ír volt.
Volt egy kis… akcentusa.
Azt mondta:
„Tudom, ki lopta el a szerencsepatkómat!” Viccelek.
Valójában azt mondta:
„Nem vicceltél, tényleg félig vagy megborotválkozva?”
Ha Írországban lennénk, Patchy O'Hoolaghan lenne a neved.”
Erre én:
„Ti írek hogy köszöntök el a saját hotelszobátoktól?”
Fáradt vagyok.
Olyan fáradt. Unom a remake-eket.
Remek váltás, igaz?
Például…
miért gyártanak mindent újra? Már láttam. Tényleg!
Kinek csinálták az új Oroszlánkirályt?
Az eredeti Oroszlánkirályban
oroszlánok voltak, de atyám,
nem voltak elég élethűek.
Kinek szánták?
Aztán Beyonce volt Nala.
Ezt ki engedélyezte?
Ki gondolta, hogy ez jó ötlet?
„Szimba, menjünk az itatóhoz!”
Ki gondolta, hogy ez jó ötlet?
És ha nem tudják, milyen Beyonce beszédhangja.
Ma este, mikor hazaérnek, nézzék meg!
Tegyenek be a YouTube-on egy videót:
„Elég jó benyomást keltett.”
De Beyonce túl erős ahhoz, hogy
mellékszereplő legyen.
Ha Beyoncéval csinálják újra,
legyen ő az Oroszlánkirály!
De Szimba vicces.
Aztán…
átdolgozták a Mi kell a nőnek? filmet is.
Emlékeznek rá?
Oké. Ha nem emlékeznek,
abban szerepelt Mel Gibson.
Hallotta a gondolatokat… Oké.
Tudta…
Szeretjük Mel Gibsont?
Voltak már egész életükben karanténban?
Oké. Szóval ebben szerepelt Mel Gibson.
Hallotta a nők gondolatait,
és ezáltal jobban bánt velük.
Majd így szólt:
„Ez a moziban marad.”
Nem ő.
Majd…
átdolgozták Taraji P Hensonnal.
A címe Mi kell a férfinak.
Erre én: „Mi van?
Pontosan tudjuk,
mi kell a férfinak.
Ez egy film? Mi ez?
Taraji sétálgat körbe.
Meglát egy férfit. Integet neki,
ő visszainteget. Aztán hallja a gondolatait,
azaz:
„Tömd be a gecimet!”
Ez egy film?
Másfél órán keresztül fél egy nő?
Mi ez?
Olyan, mintha utálnám a férfiakat.
Amúgy igen.
Utálom őket.
Uraim, maguk igazi szemetek, igen.
De szeretnék egy pasit.
Szeretnék beesni a szemétdombra és szopni,
értik, mit mondok?
Csak beleesni és…
Képzeljék, így szopok.
Mintha szaxofonoznék.
Kér, hogy térdeljek le.
Erre én: „Fogj meg!”
A plafonon vagyok, mint az Örökség.
Év elején úgy döntöttem,
kijövök a komfortzónámból
és valami újat próbálok ki,
az anális szexet.
Szeretem az anált. Olajozz be!
De…
helyette beiratkoztam egy twerk órára.
Ahol én voltam és 11 fehér nő.
A tanár előtt odaértem
és nagy seggem van, éreztem, ahogy 22 szem figyel:
„Itt van.
Megtanít minket twerkelni.”
Mondtam korábban, hogy kiszívom a fehér nők
erejét. Olyan volt…
Hűha! Ez a tiétek sütögető Beckyk, könyvtárba járó Laurák.
Megtanítom, hogy kell csinálni.
Aztán jött a tanár.
És elindult a zene. Nincs ritmusérzékem.
Milyen szomorú felismerés.
A seggem egy tégla volt. Nem mozdult.
Elleneztem a mozgást. Tényleg.
Haszontalan volt. Mint a szabadság harangja.
Óriási segg. Szeretik nézni,
de totál haszontalan. Utálom Pennsylvaniát.
Van a harangban egy fémdetektor.
Ki a franc mászik fel egy haranghoz:
„Ding dong, nagy popsi!”
Egy óra után nagyon szomorú voltam.
Visszamentem a kocsimhoz és azt gondoltam:
”Patkányok. Francba!
Rossz fekete vagyok.”
És oké.
Nincs erre a fehéreknek jó mondatuk, ugye?
De én mondhatom, rossz fekete vagyok.
És más dolgokat is átgondolva, rossz fekete vagyok.
Úgy nézek ki, mint aki tud énekelni.
„A ribi tele van lélekkel.”
Nem botfülű.
De…
mikor karaokézni megyek,
az emberek olyan izgatottak.
Besétálok és azt mondják:
„Itt van kicsi Aretha.”
„Csajok, Jennifer Hudson a Weight Watchers előtt.”
Ne már! Ez tökéletes poén.
Nem tudok énekelni.
Szóval legyen ez egy ízelítő. Talán fogok, nem fogok.
Talán fogok, nem tudok.
Talán fogok. Mármint nem.”
Aztán berúgok és azt mondom: ”Elnézést.
Énekelnék.”
Szóval,
felmegyek a színpadra. Lekoptatom az ütemet.
Szurkolnak nekem.
Nem fog menni.
És el kezdek énekelni, nagyon próbálkozom.
Do you believe in life after love?
After love?
Nem jó, rossz.
Szívesen lelőne az utcán.
De…
legutóbb mikor karaokén énekeltem,
egy pasi így szólt: „Fájdalmas!”
Oké. Mesélek még.
A műsorban már százszor mondtam,
szingli vagyok.
És arra gondoltam:
„Nicole,
randiztál bárkivel az elmúlt három napban?
Hogy?”
Meg erre:
„Ó, igen, átvertem őket.”
Mert a pasik szeretik a nyugodt csajokat.
A nyugodtakat.
Nyugodt csajok.
Én nem vagyok az, rohadt őrült vagyok.
Normális dolgokat mondok ki hangosan
egy pasinak és a legőrültebb dolgokat gondolom ki hangosan.
Azt gondolom:
„Igen, nagyon vicces vagy.
Igyunk valamit. Ki? Én?
Szeretnék egy tacót.
És aztán,
és aztán őrült dolgokra gondolok:
„Miért tart 30 másodpercig válaszolni?”
„Jobban fogsz szeretni, mint a kutyádat?”
„Tudom, hogy csak három hónapja,
de ha meghalsz, elmenjek a temetésedre?
És ott ismerem meg anyukádat?”
Az utolsó nem vicc.
Én…
hangosan kimondtam ezt egy barátomnak,
aki így szólt: „Nyugodj le, ribi!”
De jó ideje figyellek a vadonban.
És szerintem rájöttem.
Becsapjátok, hogy először nyugodtak vagytok.
Aztán pár hónappal később
rohadt őrültek lesztek.
A nyilvános veszekedéseitek kibaszott szánalmasak.
És én is akarok, rendben?
Egy liftben akarok lenni a pasimmal,
a szex áldozata lenni.
És…
fel akarok nézni rá, mert magasabb nálam:
„Hé, csináljunk gyereket!”
Erre ő: „Nicole, most nem alkalmas.”
Erre én: „Soha nem alkalmas.”
Nem is akarok gyereket. Csak az a hat ember
tudja, hogy majd beszélünk róla.
Nemrég voltam egy szupermarketben.
Köszönöm.
És…
egy pár almát vásárolt és odadörgölőzött a fiú a lányhoz:
„Szóval te piros finom vagy, én mi vagyok?”
Erre a fiú: „Nem is tudom, egy Granny Smith.”
Ahogy a nő reagált.
Belerúgott a kosárba:
„Egy Granny Smith?!”
Hazamentek és nagyot dugtak.
Én is akarom, oké?
Nemrég voltam egy étteremben.
Hallgatóztam, ahogy egy pár titkokat cserélt.
És odament a pincér:
„Milyen a vacsora?”
Erre a nő: „Vicces történet.
Mikor kijött az étel, cseréltünk.”
Erre én: „Ez a picsa ellopta a pasi kajáját.”
Vannak szabályok.
Elhozta étterembe.
Leült, kinyitotta az étlapot.
Így szólt: ”Azt szeretném.”
Erre a nő: „Nem-nem.” Értik, hogy értem?
És hazamentek és keféltek egy jót.
Én is akarok.
Szeretnék szarul viselkedni nyilvános helyen és otthon is.
A pasi tolerálja. Értik, mit mondok?
Egy kimerült pasit akarok. Ezt akarom.
Egy kimerült pasit.
Azt akarom, hogy ha egy buliban bemutatom a pasimat,
akkor ezt mondja:
„szeretlek.”
Egy kimerült pasit akarok, mert ha fáradt, nem tud menni sehová.
Arra gondoltam:
„Hogy szerezhetnék kimerült pasit?
Hogyan?”
Aztán kigondoltam:
„Régimódi stílusban találkozom valakivel.
Lejövök az appokról. Élőben találkozom velük.”
Ülök egy bárban,
beszélgetek egy pasival.
Így szól: „Dave vagyok.
Falom a könyveket.”
Erre én: „Oké, Dave,
miféle könyveket?”
Erre ő: „A leíró könyveket, amik képet festenek a fejedben.”
„Mondj egy könyvet!”
Nem dughatok egy tökfejjel.
El kezdek flörtölni a pultossal, így szól:
„Benny vagyok.
Tudod, mint Benny and the Jets.
Erre én: „Már hallottam a Benny nevet.
Nem volt szükség a jelzőre. Tudod, mi az a könyv?”
Erre ő: „Igen.”
Erre én: ”Tudod.”
Szóval…
a bár fölötti hotelben szálltam meg.
Mert mi a kényelem? Fontos.
Szóval…
feljön a műszakja után,
kopog az ajtón.
Kinyitottam az ajtót és ott áll,
kezében egy tál csirke,
nem egy tál sült csirke.
Mert ez kitenne egy beszélgetést.
Mondjuk: „Benny, nem ismerlek eléggé, hogy ilyen vicces legyél.”
De ez egy tál grillcsirke volt.
Szóval azt mondtam: „Benny,
miért van nálad egy tál grillcsirke?”
Erre ő: „Fehérje.”
Ez is egy válasz végül is.
De nem az a válasz, amit kerestem.
„Benny, tedd a csirkét az asztalra!
Ne az éjjeliszekrényre, ne!”
Azt mondogattam: „Fehérje.”
És én nem fehérjét
kerestem.
Szóval keféltünk.
Orális szexben részesítettem.
Szopom a farkát és…
Félkeményre, majd azt mondom: „Gyorsan, tedd be!”
Mert ha félkeményen teszi be, kegel gyakorlattal
segíthetsz, hogy álljon.
Plusz úgy érzed magad, mint egy játékautomata.
Micsoda hülye vicc!
Szóval Benny fölöttem, erre én:
„Fojtogass!”
Mert felnőttként el akarok élvezni.
Szóval…
Benny így szól: „Oké.”
És fojtogatni kezd.
És rájöttem, hogy nincs bennem.
A félkemény farkát a combomnak dörgölte.
Felnéztem rá és így szóltam:
„De meg fogsz ölni!”
És ha még nem láttak férfit, aki ölni próbál,
aki nem akar ölni,
hát elég vicces.
Benny így szólt: „Fordulj meg!”
Erre én: „Már értem. Én sem akarnám látni az áldozat arcát.”
Benny mögöttem van és mond valamit, amit soha nem felejtek.
„Jézusom,
mint egy igazi nedves nudli.”
Egy mondat, amit mindenki hallani akar.
Erre én: „Tudod, mit?
A nudli remekül megy a csirkéhez. El kell élvezz!
Szóval…
visszatértem az appokhoz.
El kell mondjam,
maguk, uraim, csúnyán viselkednek.
Nem értem, miért küldözgetnek a farkukról képet.
Azt hittem, ebben egyetértünk.
Kurvára nem kellenek.
Küldözget itt valaki ilyen képeket?
Kérdezhetek valamit?
Maga homoszexuális?
Jóváhagyással.
Olyanoknak küldi, akik akarják, ugye?
Jóváhagyással.
Tényleg? „Beleegyezel, hogy megnézd a farkam?”
Ez…
A profiljukban van.
Tényleg?
Kivéve a munkahelyi fotókat.
A melegek settenkednek valamiben.
Mi a franc?
Szükségünk van rá.
Soha nem kérdeznek tőlem semmit.
„Nézd a kurva tökömet!”
Mondok valamit.
Például…
De tényleg, nem kell faszkép.
Haszontalanok, oké?
Nem segítenek. Mint az IKEA útmutatói.
Ha négy farkat láttál, mindet láttad.
Nagy, kicsi, görbe és egyenes.
Ez a négy.
Voltam Buffalóban, egy lány rám kiabált.
„Mi van a vékonyakkal?”
Erre én: „Ribi, ez a te gondod, oké?”
Soha nem láttam vékony farkat.
Mik azok, kibaszott ceruzák?
Mi bajod van?
A pasid neve Ticonderoga?
Soha nem láttam…
vékony farkat.
És ha nem vették a poént,
az egy nagyon különleges ceruza.
De négy van: nagy, kicsi, görbe és egyenes
és ezeknek a variációi.
Szóval lehet nagy és egyenes, nagy és görbe, nagy és kicsi.
Milyen szörnyű meglepetés!
Letolja a gatyáját és:
„Át fogja szúrni a hátamat.”
Majd megdug, erre te: „Mi?
Megcsinálom az adóbevallásomat.”
Aztán ott a pici és egyenes, a pici és nagy.
Milyen kellemes meglepetés!
Lehúzza a gatyáját. Erre te: „Mindegy.”
Aztán felhívod egy barátodat:
„Megsértette a méhnyakamat.”
Sokan kérdezhetik, mi az a méhnyak?
A legrosszabb viszont a pici és görbe.
Jaj, fúj.
Pici és görbe.
Undorító. Mint egy rohadt akasztó.
Igen. Ez egy abortusz vicc volt.
És farokviccnek álcáztam.
És ismerek olyat, aki nem szereti.
Adományozza születésszabályozását a USA Tonightnak.
Nem abortuszviccel fejezem be,
mert jól nevelt vagyok.
Sok időt töltöttem reptereken
és repülőkön.
És nem akarok általánosítani.
Nem ilyen vagyok.
Nem én vagyok. De…
minden férfi légiutaskísérő meleg.
Az összes,
mind egy szálig.
„Kaphatok egy párnát?”
Erre elmennek…
te pedig: „Elnézést,
maga kiabál velem?”
Mintha valaki kiskorukban azt mondaná nekik:
„Túl sok vagy e világba.
Az égbe kell menned.”
Ültem a gépen, névtáblás nyaklánc volt rajtam,
a nevemmel, Nicole. Csak hat betű,
de az egész mellkasomat elterítette.
A legjobb barátom vette Brooklynban.
Az ékszerész kérdezte:
„Biztos, hogy ilyen nagyot?”
Erre ő: „Igen,
a barátom giccsimádó.”
Szóval ülök a gépen ebben a nyakláncban,
a légiutaskísérő odajön:
„Maga biztos Nicole.”
„Igen, a nyakláncom.”
Erre ő: „Igen. De felismerem a tévéből is.
Maga nagyon vicces.”
És olyan jó,
amikor valaki elismeri a munkádat,
és viccesnek találnak, mert legtöbbször
nem tudod, hogy szeretnek-e vagy viccesnek találnak-e.
És a Reddit szerint nem.
Szóval azt kérdezi tőlem: „Kér egy italt?”
„Igen, kérek.
Kérhetek egy vodkaszódát?”
Erre ő: „Máris.”
Máris.
Erre én: „Akkor hozd!”
Mit csinálunk?
Elmegy, hoz nekem három pici üveg
vodkát és egy pici szódát. Szóval, induljon a buli.
Miután megittam, odajön:
„Kér még egyet?”
Erre én: „Igen, kérek.”
Hoz még három Nossát. „Megcsináljuk!”
Megiszom, majd újra odajön: „Kér még egyet?”
Erre én: „Nem tudok nemet mondani.”
Hoz még hármat.
Ha szép vagy. Az emberek számolják.
Kilenc üveg vodka
négy és fél óra alatt.
Mindenki alszik
és én olyan részeg vagyok, mint soha.
Ültem és arra gondoltam:
„Mi van, ha kigurulok a folyosóra?”
Képzeljék el, ahogy kigurulok!
Mit mondana a földi irányítás?
„Le kell szállnunk, mert ez a nagy picsa nem ül le.”
Aztán kigondoltam:
„Tudom, mit csinálok.
Most gurulok ki a folyosóra.
Megnézem a Vissza a jövőbe filmet.
Megnéztem.
Mintha soha nem láttam volna.
Térdemet csapkodva nevettem.
Három centire a képernyőtől.
Azt gondoltam: „Marty
és Doc között a korkülönbség elég vad.
És Lorraine van?
És…
És aztán leszálltunk a JFK-n, reggel 7 óra volt
és a Shake Shack nyitva.
Hangosan így szóltam:
„Jézus szereti kisbabáját.”
„Áldassék.”
Majd
odamentem a pulthoz és rendeltem.
A srác a pult mögött így szólt:
„Maga biztosan Nicole.”
Erre én: „Azért tudja, mert híres vagyok.”
A híreseknek nem kell ezt tenniük.
A nyakláncomat is elolvashatta.
Odaadta a kajámat. Az ő döntése volt, nem az enyém.
Átverekedtem magam a JFK-n a kajával:
„Istenem! Mosdóba kell mennem. Pisilni kell.”
Elmentem a mosdóba a kajával és pisilni kezdtem,
legyünk őszinték, kakáltam.
És kakálás közben azt gondoltam:
„Milyen jó illata van a burgernek!”
El kezdtem enni.
Szingli vagyok!
Aztán rádöbbentem, mit csinálok,
elkezdtem sírni.
Most sírva eszem a burgert, miközben kakálok.
És arra gondoltam:
„Tudom, mitől fogom jól érezni magam, éneklek valamit.”
Szóval elkezdtem hangosan énekelni a Somewhere Over the Rainbow-t.
Miközben sírva eszem a burgert és kakálok.
Aztán lenéztem és egy pár lábat látok.
És ahelyett, hogy az egészet befejeztem volna,
kopogtam a válaszfalon:
„Elnézést,
általában nem ilyen vagyok.”
Mivel az a nő egy értelmes felnőtt ember, nem mondott semmit.
Akkor jöttem rá, hogy tele van a mosdó.
Mind nagyon lassan mozognak.
Mintha fogalmuk nem lenne, mi történik az ajtó mögött.
Nem, fogalmam sincs, miféle szörny van ott.
„Gloria. Lekésem a gépemet, hogy megnézhessem a szörnyet!”
Hangosan azt mondtam Gloriának:
„Hé, jól vagyok.”
És őszintén az elmúlt másfél év elég szar volt,
de szerintem mind rendben leszünk.
Kurvára köszönöm, hogy eljöttek!
Tényleg.
Nagyon köszönöm.
Szép estét!
Nem kell semmi, élek!
Ha adsz nekem, mi a franc?
Ó ezt szeretem!
A feliratot fordította: Keil Dóra