Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ställ er upp nu. Kom igen.
Mottagaren av Lifetime Achievement Award, 2019...
Nominerad till 31 Grammys...
En dubbel Oscarsnominering.
Hon är en global superstjärna, som har vunnit nio Grammy-utmärkelser
och sålt över 50 miljoner album.
Stjärna på Hollywood Walk of Fame.
Hon skapade en ny nationalsång för kvinnor.
Den obestridliga drottningen av hiphop och R&B, Mary J. Blige
Okej. Perfekt.
Det känns väldigt bra att ha nått så här långt,
och jag har gjort så mycket, musik, tv, filantropi...
Upp med hakan lite. Bra.
Vrid ansiktet mot mig.
Jag har gjort nästan allt som jag alltid velat göra.
Snyggt! Håll kvar där, Mary.
Men framgång kommer när man är framgångsrik på insidan.
Länge visste jag inte att jag var framgångsrik på utsidan
för jag var ett vrak på insidan.
För när jag växte upp, i grannskapet där vi bodde,
var det: "Bäst att inte drömma. Bäst att inte hoppas."
Och därför har det känts som min kallelse
att faktiskt hjälpa kvinnor att tro på sig själva, och hjälpa...
Hjälpa mig att tro på mig själv och leva ut saker och låta folk,
speciellt kvinnor, se hur jag klarar det.
Jag har gjort 13 album, men mitt andra album,
My Life, är det viktigaste för jag hade mycket inom mig,
och det var mycket som var fel och mycket jag behövde få ut.
My Life var förmodligen mitt mörkaste album
under en av mitt livs mörkaste perioder.
Jag har gått igenom många mörka perioder sen dess,
men det här var en vändpunkt.
Det var ett beslut jag var tvungen att ta. Att antingen leva eller dö.
För det mesta var jag bara deprimerad och ville inte leva.
För jag älskade inte mig själv.
Jag visste inte att så många kände likadant.
Hur mår du, raring? Jag mår bra. Hur är det med dig?
Det här albumet var väldigt viktigt för dem.
De hjälper mig att komma ihåg
att det inte är bara jag som går igenom de här sakerna.
Du är min inspiration. Tack så mycket.
Varsågod, gumman.
Tack så mycket för all den här kärleken.
Ni vet alla hur verkligt det är.
Mitt liv är på riktigt.
Och det här gör mig bara så rörd. Tack så mycket.
Hennes sårbarhet och hennes mod att dela...
För mig, för mina döttrar, det är vad jag vill att de ska se.
Jag vill att de ska se att de kan uttrycka sig.
Hennes image, hennes historia, hur hon berättar den,
så hudlös, så sårbar,
så djärv och orädd att vara den hon är.
Hon gjorde det okej för folk att säga: "Det är okej att vara jag."
Och jag har alltid velat se kvinnor bli bättre, bli starkare,
vara vackra och tro på sig själva.
Det har gått 25 år sen jag släppte My Life,
och började prata med mina fans.
Jag har dig, Mary!
Och det var där jag överlevde.
Så det är väldigt viktigt att vara här för att berätta den historien.
Mary J Blige: Mitt Liv
Mitt liv, mitt liv, mitt liv I solskenet...
My Life började med Everybody Loves the Sunshine by Roy Ayers.
Jag vet inte vad det var, men den skivan hade nåt
som bara öppnade upp allt i mig.
Alla älskar solskenet...
Det var den första musik som påverkade mig som barn,
för den fick mig att glömma att vi bodde där vi bodde.
Ljudet brukade göra mig galen.
Mitt liv, mitt liv, mitt liv I solskenet...
Det är nåt med "i solskenet..."
"Mitt liv i solskenet" fick mig att vilja...
Den skivan, den gjorde mig... Förlåt.
Den skivan fick mig att känna som om... Som om jag kunde ha nåt.
Men jag kunde inte få tag på det. Men jag kunde ha nåt.
Mitt liv i solskenet var nåt jag ville ha.
SE VAD JAG HAR SETT
Det var här vi var när jag först hörde den låten.
Den här lilla flickan är hon som hörde låten.
MARYS SYSTERSON
Det var vad pappa lyssnade på.
Pappas liv var musik.
MARYS SYSTER
Han fick oss att lyssna på
all sorts musik han älskade eller gillade.
-Både han och mamma. -Min pappa hade skivor med Grateful Dead.
Vi brukade gå igenom hans musik och det fanns allt möjligt där.
Det kunde vara tung funk, rock and roll.
Jag tänkte: "Tung funk och rock and roll? Vad är det här?"
Det var vad pappa lyssnade på.
Det formade dig till den du är och det du gör idag,
influenserna från ditt förflutna, dina rötter.
-Ja. -Ja.
-Det här är Hastings. -Oj.
Jag var fyra år och LaTonya fem.
När vi var omkring sju, flyttade vi till Schlobohm.
Mina föräldrar hade skilt sig.
Och min pappa, han var liksom min vän.
Jag älskade honom verkligen.
Så när han försvann var jag väldigt ledsen.
Vi flyttade till en våldsam miljö, och det var tufft för min mamma,
som ensamstående mamma, att försöka uppfostra två flickor.
-Mamma. Min mamma. -Titta på min vackra mor.
Vi hade mycket kärlek, mamma, min syster och jag,
men från första början tvingades vi slåss mot barnen i grannskapet.
Jag förstår inte hur hon klarade det i den miljön.
Hon var sjuksköterska. Hon ville ta hand om sin familj.
Hon sjöng. Mamma brukade sjunga därhemma,
och dansa, och allt.
Så det är därifrån Mary får alla sina små danser.
Hon brukade spela Staple Singers och Gladys Knight eller Aretha Franklin,
och gå runt därhemma och sjunga Clean Up Woman.
En uppstäderska är kvinnan
Som får den kärlek Vi tjejer lämnar efter oss...
Mamma brukade låta precis som de. Jag tyckte att hon var så vacker.
Jag ville alltid vara som hon. Jag ville se ut som hon.
Jag ville sjunga som hon gjorde.
Jag stod framför spegeln med en borste, sjöng,
och försökte härma vem det än var mamma lyssnade på.
Men jag sprang inte omkring och sa att jag skulle bli sångerska.
Jag brukade bara sjunga högt. Bara sjunga.
Men jag hade inga stora drömmar eller tänkte ens en enda gång att:
"Okej, jag ska bli en stor stjärna."
För vår miljö lät oss inte tro det.
Vår miljö lät oss tro att det här var allt.
Jag var den lilla flickan som såg
vissa artister och vissa saker i reklamfilmer,
och tv-program och filmer, och önskade att jag hade vissa saker.
Men i det kvarteret
blev folk avundsjuka eller arga på en om man hade nånting.
Om man hade ett leende, en dröm.
Om jag nånsin hade drömt,
så slutade jag när vi blev tonåringar.
Det blev bara värre.
Så jag sa: "Jag tänker inte låta de här människorna se mig le för mycket.
"De kommer aldrig att se mig le." Jag log aldrig när jag var tonåring.
Vad jag tror att folk inte förstår om familjerna i subventionerat boende
är att det är ett fängelse.
Ett fängelse inuti ett fängelse, inuti ett fängelse.
Det är människor som skadar människor, skadar varandra.
Folk bara lider.
Och männen var hemska mot kvinnorna.
Jag minns att jag hörde kvinnor bli slagna.
Min mamma var en av de kvinnorna. Så jag minns hennes smärta.
Jag bar hennes smärta. Jag bar grannens smärta.
Jag bar folket i hela grannskapets smärta.
Och jag bar min egen smärta.
Jag bad inte att komma hit Jag bad inte om att bli behandlad illa
Jag bad inte om att bli antastad Jag bad inte om att bli fängslad
Jag bad inte om att inte bli älskad
Pappa, pappa, pappa, varför?
Varför lämnade du oss?
Att växa upp i en sån miljö,
det fanns så mycket som kunde hända en liten flicka.
Man tar vad som helst som kan bedöva en från sorgsenhet,
från depression, hat,
från att hata sig själv så mycket.
Så man börjar missbruka droger, vadhelst som får en att må bra.
Det var vad vi gjorde. Vi drack, vi gick till piren.
Mina vänner Musmy och Pidgey, vi brukade gå till piren,
vi brukade dricka bort vår smärta.
För jag förstår inte ens varför vi bor här.
Hur kom vi hit? Vi ska inte vara här.
Min mamma ska inte ha det svårt. Hon ska inte vara ensam.
Hon ska inte vara kvinna i den här miljön,
gå igenom det här helvetet.
Att sjunga var en utväg för mig.
Att sjunga fick mig att glömma hur svårt vi hade det.
Det fick mig att glömma vad jag gick igenom.
Till och med som liten flicka var jag osäker.
Jag var alltid vemodig och ledsen, men att sjunga fick mig att känna mig fri.
Och det var vad jag hade. Det var vad jag höll fast vid.
Jag måste träffa dig, älskling
Jag har aldrig sprungit så fort förut
Jag rusade in genom kapelldörren
Du väntade alldeles ensam
Du vände dig om och hörde mig ropa
Gratulationer...
Hon var aldrig rädd för att sjunga.
Jag minns att hon brukade sjunga utomhus... Hon var aldrig blyg.
Du kommer alltid att vara min rätte
Och ibland i köpcentret, hade de en sorts studio.
Man kunde göra ett eget litet band.
En studio. De hade en liten studio, i köpcentret.
Man spelade in ett band, betalade lite pengar.
Hon gick med vår kusin.
Och jag sjöng Caught Up in the Rapture.
Och jag tog med bandet hem.
Vi lyssnade på det, vi sa: "Du låter bra."
Min styvfar lyssnade på det,
och han sa: "Jag ska ge det till min vän.
"Han är i musikbranschen, han är sångare."
Det var Jeff Redd.
När jag hörde demon...
JEFF REDD TIDIGARE UPTOWN RECORDS-ARTIST
...hörde jag smärtan hos en generation.
Så var det med henne. För det var runt 1989.
Precis i slutet på crackepidemin.
Och många av barnen som växte upp då uppfostrade sig själva.
Och när Mary öppnade munnen och sjöng, talade det till en generation
av barn och ungdomar som växt upp ur den eran.
UPTOWN RECORDS MCA RECORDS
De hade talangscouter.
Han tjatade på mig hela dan, knackade på min dörr.
Jag undrade vad som var så viktigt. Han sa: "Lyssna på det här."
GRUNDARE, UPTOWN RECORDS
Han satte på Mary J. Blige, och hon sjöng Anita Baker.
Och jag tänkte: "Vem är det här?"
"Hon är 19 år gammal."
"Var bor hon?" "Yonkers."
Jag sa: "Jag kommer imorgon."
Jag minns den dan som om den var igår.
Han var där nere och jag tror att det var en svart BMW.
Jag minns att jag körde en BMW 750, med fyra dörrar,
och jag rullade in i förorten.
Och jag hade himmelsblå byxor, vita Gucci loafers,
en svartvit gepardmönstrad sidenskjorta och stora glasögon.
Han hade en svartvit polkaprickig skjorta,
och jag var rädd för hans skull eftersom han var en väldigt rik man
som befann sig i det här hemska kvarteret.
Jag sa: "Kom hit, Andre." Vinkade honom över gatan.
Så vi gick in i hissen, kom upp, och...
Han sa: "Sjung."
När vi träffades visste jag
Att du alltid skulle vara magisk för mig
Jag antar att min mamma stod där. Att folk stod runt omkring,
men allt jag kan minnas är honom och vad jag skulle göra
eftersom jag glömmer allt annat när jag sjunger.
Och jag sjöng hela Anita Bakers Rapture-album.
Han stirrade bara på mig och sa: "Åh, herregud!"
Jag minns att jag sa till Mary, hennes mamma, och hennes syster:
"Din dotter, Mary, hon kommer att sjunga för kungligheter.
"Hon kan mäta sig med de riktigt stora."
Jag sa: "Okej. Visst."
För när som helst kan nån dra bort mattan under fötterna.
Så var det där vi bodde.
Vare sig hon trodde att det kunde bli sant eller inte
tror jag att med den talang hon hade, så visste hon innerst inne
att hon var ämnad för nåt större.
Jag älskar dig här bredvid mig, älskling
Du låter min kärlek flyta fritt, Anita...
Vi ville skriva kontrakt med henne. Välkommen till Uptown Records.
För evigt
Fångad i hänryckningen av...
Sjung, tjejen.
Kom igen, sjung.
Gråt inte, gråt inte med mig
Jag lovar att jag inte ska gråta Jag älskar dig
Tack.
-Anita Baker är min ängel. -Tack.
LIVET BLIR VAD MAN GÖR DET TILL
CELLAIRIS AMFITEATER, LAKEWOOD
Den här blir bra först. Sen den här.
Så många människor omkring mig visste vad som skulle komma.
Visste vad jag hade i mig.
ATLANTA FANTRÄFF LAKEWOOD AMFITEATER
Hur mår ni? Hejsan damerna.
Jag var 14 år.
Jag hörde You Remind Me, första videon, och hon hade den persikofärgade bustiern.
Det var helt ojämförbart.
Att se en kvinna från en bakgrund som liknar min,
vara en förverkligad kvinna.
Det gav mig så mycket hopp.
Du har varit en inspirationskälla för mig sen jag var liten.
-Jag vet att du hör det hela tiden. -Tack.
Okej, hörni, titta hit.
-Perfekt! Vackert! -Tack så mycket.
De tyckte att jag hade mer talang än vad jag trodde att jag hade.
Hej. Hur är det med dig?
-De kände mig innan jag kände mig själv. -Jag håller om dig med. Älskar dig.
-Vi är två av dina största fans. -Tack.
När jag först träffade Mary, jobbade jag på Uptown.
Hon kom in och sjöng a cappella för mig.
Det var den här raspiga,
gettorösten med smärta i
precis som allt runt omkring,
för det fanns mycket smärta på gatorna.
Och många unga svarta kvinnor
kunde relatera till varifrån hon kom.
De hade ingen röst där ute.
Att utrusta den här tjejen från Schlobohm med en attityd
som kan slåss med en, som har ett ärr i ansiktet.
Hon har ett ärr i ansiktet,
och jag tänkte: "Hon kommer att bli stor
"för ingen låter som hon."
Han trodde mer på mig än jag trodde på mig själv.
Jag visste inte vad jag hade, vem jag var, men han visste,
och han hjälpte mig att tro att jag var en riktig artist,
och jag behövde det. Jag behövde knuffen. Hans peptalk.
"Du har det, du klarar det. Jag är stolt över dig."
Jag behövde allt han gav mig, för jag var väldigt osäker.
Mary kom från Schlobohm,
hon hade ena foten där, och kämpade för att få loss den...
...och den andra i inspelningsstudion
med den här möjligheten att ge sin röst till världen.
Det var tidigt i Puffs karriär,
och han ville göra sig ett namn på Uptown.
Och vi var väldigt stöttande... "Kör på, gör det.
"Vi ger dig resurser så att du kan göra succé.''
Det jag sa innan du gick ut
var att säga det på ditt vis, som det kommer.
Det var så du sjöng.
-Det var bra. -Okej.
Jag visste inte ens vad jag gjorde eftersom jag var i överlevnadsläge.
Jag var tvungen att rädda min familj.
Jag var tvungen att se till att de kom ifrån förorten och mådde bra.
Och jag sjöng för mitt liv, bokstavligen.
Du måste stanna lite längre
i slutet av refrängen på den innan.
Okej, visst.
Jag träffade Mary i studion med Puffy.
Vi tillbringade mycket tid tillsammans, blev som systrar.
MISA HYLTON MCM GLOBAL KREATIV PARTNER
Misa var min tjej, mor till min första son, Justin.
Och Misa var bara helt fantastisk.
Hennes frisyr, hur hon satte upp håret,
hennes page, hennes framtoning.
Jag sa: "Du borde vara Marys stylist."
Tidigt i vår karriär, var det verkligen svårt
att få en fot i dörren på modehusen.
För det första var vi unga.
För det andra var vi kvinnor,
och sen var vi icke-vita kvinnor. Unga icke-vita kvinnor.
Och jag var tvungen att designa och skapa speciella stilar åt Mary.
Jag vet att jag såg saker i henne som hon inte såg i sig själv,
som hon hon inte kunde se i sig själv ännu.
De såg vad jag var.
Tillsammans gav hon och Puffy mig en väldigt ikonisk stil.
Oförskämt svart, äkta, själslig.
Det kändes som att vi drev en rörelse
och den kallades Ghetto fabulous.
Och Mary J. Blige var drottningen.
Mary var den första att ta med sin egen typ av R&B, hiphopcool...
DANYEL SMITH TIDIGARE REDAKTÖR - VIBE MAGAZINE
... till den pojkdominerade rappscenen.
Jag måste ha äkta kärlek
Äkta kärlek
Jag söker äkta kärlek
Det var inte många R&B-sångare som sjöng på hiphop-spår,
så bara det var...
"Okej, vi kan dansa till det här, våra danser."
"Det låter inte som vår mammas musik,
"men hon sjunger så att mamma kanske också gillar det."
Söker äkta kärlek
Jag är från kvarteret och det var som...
Killarna var representerade.
De hade alla sina historier.
Men när det kom till kvinnor, så såg jag inte mig. Jag såg mig inte.
På den tiden så var regeln för svarta kvinnliga artister
att sjunga högt och släta ut sig själva.
Ni vet vilken nästa skiva är. Alla vet det.
Mary sa: "Jag vet inte."
Du...
Du påminner mig, ja
Kom igen, allihop.
Du påminner mig
Om såna fina minnen
RALPH MCDANIELS SKAPARE AV VIDEO MUSIC BOX
Söndag. Inga livvakter. Publiken är nära.
Du vet, vi är alla...
Det här kommer att bli jättebra.
För att skivan är ute, den spelar.
Om man är i hiphop, så vet man det.
Hon är ingen popstjärna än, men hon är på väg.
Vi tog en väg ingen annan tagit,
så hysterin från fansen och hennes kommunikation
med kvinnor var sanslösa.
Du påminner mig om en kärlek Jag en gång hade
"Vi älskar den här tjejen, hennes sound."
MARYS VÄN
"Vem är hon?" Sen såg vi videon.
Vi sa: "Herregud.
"Kepsen bakochfram med combatkängor och tenniskjol."
Det var som att hon var vår urbana flickförebild.
Vi ville bli precis som hon.
Jag såg nåt som vi aldrig sett förut,
fast vi visste att det fanns.
Jag visste det. Jag var hon.
Hon gav oss ett ansikte. Hon gav oss ett namn.
Hon gav oss en story. Hon gjorde oss mänskliga.
Hon sa: "Jag är här och jag är vacker.
"Och jag är hiphop, men jag är Mary.
"Jag tar med mig hela Yonkers.
"Bra, dåligt, spelar roll. Jag är Mary och det här är vad jag gör."
Det var så underbart för oss att se den här autentiska svarta kvinnan.
Jag började känna att jag var okej,
att det var okej att vara lite oslipad,
att ha starka åsikter.
Som att jag kunde vara den jag faktiskt var, att det var coolt.
Det var bra. Och i själva verket ville jag inte vara nåt annat.
Man kunde vara en vanlig tjej med en dröm,
och man kunde vara speciell.
Och vi såg inte...
Vi ser fortfarande inte mycket av det.
Fortfarande. Så för mig, som 13-åring,
gav det mig ett visst tillstånd, som jag behövde.
MY LIFE LYSSNINGSPARTY FÖR FANS
-Hej, allihop. -Hej.
Du visste att vi hade allt
-Du och jag -Vi minns den kärlek vi haft
Ja...
På den tiden satte folk högtalare i fönstren.
Ja.
Det skulle spränga genom hela kvarteret.
Jag hörde Reminisce och jag stannade till.
Jag frågade killarna vem det var.
"En ny artist, Mary J. Blige."
Så jag gick till The Wiz.
-Minns ni affären The Wiz? -Ja.
Jag köpte kassetten. Spelade den så mycket att den gick sönder.
Jag brukade lyssna på What's the 411?
och ge henne hörlurarna, hon var 15 månader.
Och det gick så långt att...
Hon trodde faktiskt att Mary var en del av vår familj och hon var...
Hon blev äldre, hon sa: "Var är Mary?"
Mary!
Hej, Mary!
Det känns som att jag känner henne personligen.
Jag känner samhörighet med henne genom musiken. Jag vill bara krama henne.
Hon har överträffat sig själv från när hon var 19
till där hon åker omkring i centrala Manhattan
med stjärnor, och blir en stjärna.
Samtidigt började hon ett förhållande med K-Ci från Jodeci,
och de blev ett par.
K-Ci var en beprövad kyrkosångare.
Från åtta eller nio års ålder var han Little Cedric,
och blev sen K-Ci från Jodeci.
Jag vet att för henne som artist,
var det en utmaning hon behövde, både konstnärligt och röstmässigt.
Hon är en unge som växte upp och sjöng hemma,
och nu är hon ihop med en kille som hon kan sjunga hemma med.
Och hon kan höra hur stark hon är.
Jag gillade honom.
Och när jag gillar nån, gillar jag dem. Jag blev bara kär i honom.
-Jag ska älska dig -Vill du behaga mig, älskling?
-Jag ska behaga dig -Kommer du att lämna mig?
-Jag lämnar dig inte -Vi gör det lätt
Tack!
Jag tror att om hon fick entusiasmen från Puff
så gav K-Ci och upplevelsen med Jodeci henne
självförtroendet att veta att: "Jag är så här bra.
"Men de här snubbarna är fantastiska."
Jag tror att allt det här på samma gång,
förmodligen gav henne självförtroende,
men att det också gjorde henne förvirrad.
Allt hade gått så fort. Jag visste inte ens när allt hade hänt.
Jag åkte iväg på turné så fort.
Plötsligt sålde jag en massa skivor och gjorde platinapartyn.
Det var som om jag bara flöt omkring utan att förstå vad som pågick.
Bara min kropp var där.
MIAMI BEACH AVFART
Man tar en unge
från förorten, de säljer två miljoner album.
MARYS KUSIN
Du måste gå hit, gå dit. Du tänker: "Vad då?"
Allt bara rullade på och rullade på
och det gick så snabbt och jag kunde se att det var spännande,
men också att det var lite läskigt.
Det var typ, du vet: "Vad är det här?
"Eller så här: Jag är rädd för det.
"Vad det än är, är jag livrädd för det."
Så jag är livrädd för mig själv.
Vad som än krävs för att jag ska vara bekväm,
om jag behöver dricka mer, ta mer kokain,
vad som än krävs för att jag ska slappna av och ta in allt.
MAN SKA ALDRIG LÅTSAS
Det ser verkligen ut som Schlobohm.
Ser ut som Schlobohm.
De där husen, eller hur? Det är så de ser ut allihop.
Jag tycker att Schlobohm ser värre ut.
Jag minns att jag hörde mig själv för första gången på radion.
Jag tror att jag sa: "Tack, gode Gud."
Jag visste att jag skulle kunna hjälpa min mamma och min syster,
min familj, bort från förorten.
Men jag minns inte att jag kände mig lycklig.
Det var definitivt en omställning, för hela vår familj.
MARYS BROR
Från att handskas med
vardagslivet i subventionerat boende
till att en dag höra
Marys skivor på radion,
när vi fortfarande bodde där.
Och nästa grej är: "Vi flyttar till ett villaområde."
Det var en extrem omställning.
-Hej. -Hej, hur mår ni, ma'am?
-Frank Higgins heter jag. -Mary.
Jag föreställer mig att framgång kommer
från insidan,
att må så bra att jag inser att jag är framgångsrik,
att jag har gjort nåt stort,
att vara trygg nog att veta att jag är bra,
eller att jag gjort nåt bra och därför kan jag ta till mig det nu.
Jag förstod det inte då
eftersom jag innerst inne inte kände att jag var bra.
"Du, jag vet att du ser mig som den här personen.
"Mitt liv ser kul ut.
"Men du, mitt liv suger också.
"Och jag gör allt jag kan för att klara det,
"för att bli bättre."
"Du har en massa pengar, så..." Bara skitsnack.
Jag känner så många som haft pengar, som förlorat dem, haft dem.
Det förändrar inte hur de mår.
Jag kunde inte ens njuta
av det som pågick. Inte njuta av min framgång.
Och jag var i ett förhållande där vi båda var unga,
båda var superframgångsrika.
Jag älskade honom, men ingen av oss
kunde hantera framgången.
Så allt blev väldigt mörkt
och osunt.
Det var mycket manipulation.
Men jag var fortfarande kvar, du vet:
"Jag fördummar mig själv hela vägen ner.
"Jag tonar ned mig själv,
"så jag inte tror att jag är speciell, så jag kan vara med dig."
När jag först träffade Mary, hade hon på sig...
SANTA MONICA, KALIFORNIEN
Du bar träningsoverall och hatt i velourläder.
Och Timberlandstövlar...
Jag stod i hörnet.
PRODUCENT MY LIFE
"Jag säger inget till henne.
"Henne vill jag inte bråka med."
Jag var nybakad producent.
Jag hade gjort några skivor,
och så kommer Puff och säger:
"Jag ska göra en skiva med Mary. Om du vill så gör vi den ihop."
Så många personer kom och sa:
"Klarar du pressen efter den första skivan?"
Pressen efter den första skivan,
att folk inte brukar släppa ett bättre album än sitt första.
Det var då jag slog mig ihop med Chucky och Bub.
Kan inte stoppa Bubspänningen.
Jag var 23 år gammal, jag skrev för olika artister,
och här kommer Puff, han säger: "Jag behöver de här skivorna för Mary."
Jag sa: "Okej, visst."
Första gången vi träffades var hon så häftig.
Hissdörren öppnades, hon hade inga vakter.
Jag dök upp där med min...
"Du, vi ska skapa historia. Vi ska göra fantastisk musik."
Och hon: "Jaså? Det får vi se."
Jag sa: "Okej, coolt." Jag sa:
"Vänta, Mary, du kommer att förändra allt."
Resten är historia.
Jag har alltid sett till att jag kontrollerar omgivningen
för jag litade inte på folk, och tyckte inte om att ha en massa folk runt mig
om jag inte kände dem.
Och vi var väldigt nära.
Hur mår du?
Jag såg inte ens på Mary som en stor artist.
Jag såg henne som en sorts syster
och jag ville bara se till att hon fick den där kungliga,
men ändå jordnära kvarterskänslan när det gällde sångerna som vi...
Eller som jag levererade till henne.
Och vid den tidpunkten, det var tidigt 90-tal,
så mycket musik på gång just då,
var en reflektion av 20 år tidigare, vilket var 70-talet
som egentligen var Blaxploitation-filmer
och energin i gatumusiken och gatulivet...
Vi förkroppsligade det.
Vi är båda från samma kvarter, eller vad man kallar det,
och människorna där, allt är inte bra jämt.
Så när man hittar nån som är bra
känns det som:
"Allt är bra här ute."
Så jag ska vara ärlig.
När det första 411-albumet släpptes,
och jag visste att Puff drev den där modefrågan
och det var lite hardcore?
sa jag: "Vänta, Joe, hon är mer än så."
Från låtarna och sättet jag närmade mig musiken...
Det var det jag tänkte på.
Du hade helt rätt angående det där. Rätt angående mörkret.
Du hade helt rätt angående gatan jag kom ifrån.
Helt rätt med den skit som jag var.
What's the 411? var otrolig, den kändes bra. Den var allt.
Men när jag nådde My Life-delen av mitt liv,
var jag helt förstörd,
och jag behövde nån som förstod genom musik.
Och det gjorde du, du förstod.
Hennes sanning kom fram mer på My Life än på What's the 411?
Vad är 411? var helt fantastisk,
men sen när vi nådde nästa nivå av sanning,
blev My Life en helt annan sak.
Be With You-spåret fick igång hela känslan.
När jag hörde det, kom Puff hem till mig i Jersey,
han sa: "Du måste höra det här."
Han var alldeles rastlös och ivrig.
Jag sätter mig i bilen med Puff, och den börjar...
Och den uttryckte precis allt jag kände.
Och jag bara... Jag kunde ha börjat skriva den på en gång.
SÄG VAD DU HAR PÅ HJÄRTAT
Den skivan var början på allt.
Den var början på hur jag gav hela mig själv på albumet.
Vi jobbade på det hela dan.
Det var hennes första grej, första sång.
Taktslag hela dan. Huset fullt av det.
Inget annat spelades,
hon bara skrev, skrynklade ihop pappren, skrev.
Jag minns att när vi gjorde den skivan,
så var det under en av våra livs mest osäkra perioder.
Jag och Misa höll på att göra slut.
Mary gick igenom en massa saker med K-Ci.
Och vi var i en studio i New York
där man faktiskt kunde se ut, och det regnade...
Det var en sån där dag
när man går runt med gråten i halsen,
vi var ungar som fått sina hjärtan krossade.
Och Misa var verkligen mitt hjärta.
K-Ci var hennes hjärta.
Och där i studion så tittar vi på varandra och gråter.
Genom smärtan skapade vi en samhörighet.
Från och med då sa vi:
"Skit i det, vi tar med smärtan."
Jag klarar inte det faktum
Att du inte vill ha mig i närheten
Varför vill du se mig nere?
Hela My Life-albumet är: "Snälla, älska mig."
"Gå inte. Jag behöver dig." Det var ett rop på hjälp.
Varje dag
Och varje natt var jag med dig
Säg mig bara Vad jag ska göra
Utan dig...
"Du måste tro att jag inte kommer såra dig.
"Jag vill aldrig leva utan dig. Gå inte."
Hon gick igenom de där sakerna.
Så det är det vi skriver om och tar fram.
Bub!
Hej, lilltjejen. Jag älskar dig, tjejen.
Hur mår du?
-Kul att se dig. -Kul att se dig, älskling.
Att vara med dig och göra de där låtarna,
det var läkande, vad jag behövde och Never Wanna Live är...
Den får mig att gråta, Don't Go.
Börja inte.
-Nej, det gör jag inte. -Börja inte.
-Jag försöker. -Jag säger ju att mina tårar,
jag håller tillbaka mina tårar för vi grät i båset.
Jag vet, jag minns det.
Jag glömmer aldrig. Så här, titta.
-Det minns jag. -Vi var så här.
Jag sa: "Mary, det är bra." Jag sa: "Vi är okej."
-Men sången var så mäktig. -Ja.
Tårar steg upp i ögonen och jag kunde bara se dig nicka.
Och jag minns smärtan i magen.
Det var smärta och glädje på samma gång.
Jag vet att det låter knäppt.
-Nej, det gör det inte. -Det var sånt jag kände.
Från början.
Kan inte leva med...
Det var som...
Kan inte leva utan dig, älskling
Hon gick till kärnan. Direkt.
Det var inte urvattnat. Man kan inte vattna ur det.
Vad man än känner, det är vad det blir.
Kärlek är så fantastiskt
Jag har den man jag vill ha
Under så många nätter bad jag om dig
Jag har blivit bönhörd nu
Nu när jag har svaret
Har min önskestjärna tänts
Jag följer dig vart du än är
Jag vill inte vara ensam
-Låt oss hålla ihop, min älskling -Hålla ihop
I alla sorters väder, ja...
Åh, fan!
Skapa ett lyckligt hem...
-För jag bad. -Ja, du visade vem du var.
Du betyder så mycket för mig, älskling
Det är därför jag vill vara din dam...
Jag sa...
Alltså, den där skivan.
Den river upp så mycket. Och sen Don't Go.
Jag trodde inte att den skulle slå.
Jag trodde nog att jag skulle dö.
Jag mådde inte bra själv.
Drack mer än nånsin, du vet, Jag sa: "Jag har pengar.
"Jag är ung med pengar, reser runt i världen."
Så jag var också olycklig.
Så, det verkade vettigt, typ:
"Kom igen, låt oss få ut det här."
"Jag är också trasig."
Jag tror att det enda som vägledde oss var musiken.
-Det var det som kändes bra... -Ja.
...när man var för uppåt eller för låg.
Det räddade en eftersom det kändes bättre då.
-Allt var bättre. -Det var mörkt.
Det var väldigt mörkt.
När jag först träffade Mary, gick vi båda igenom samma sak,
samtidigt, med bröder.
De lovade oss kärlek och lycka för evigt,
och vi skulle flytta, och få barn, och familj, och perfekt.
Och det var inte perfekt.
Jag måste fråga dig.
Jodeci var med i showen tidigare,
och Terry ställde den här frågan till K-Ci. Titta.
Du kommer att krossa hjärtan,
jag har hört att du ska gifta dig med Mary J. Blige.
-Nä, mannen. Kom igen. -Nej!
Det är ett rykte. Fattar du?
Det är ett rykte för hela landet...
K-Ci ska inte gifta sig, bara så ni vet.
Så det finns ingen stor förlovningsring?
Alltså. Sak samma. Nästa fråga, tack.
-Okej. Men... -Jag är upprörd.
När det hände, sa jag: "Gör dig av med honom,
"hitta nån annan."
Jag var den där systern som sa allt det där.
Jag sa: "Du är bättre än så
"och du är större än så." Förlåt, jag är inte snäll.
Jag visste inte...
Jag är inte alls den snälla systern.
Jag var absolut systern som sa: "Vet du vad?
"Ingen ska behandla dig så här."
"Du kan få bättre." Men när man är kär hör man inte det.
Man hör inte nåt av det.
Hon ville bara att nån skulle älska henne.
Det var en sån sorglig period,
och det rullade bara på, det ena efter det andra. Det bara...
Vid ett tillfälle kom han över och var helt rasande.
Han var upprörd. Vi vet inte varför,
och han började attackera henne fysiskt.
Jag har varit tvungen att slåss rent fysiskt för mitt liv,
för precis som min mamma, är jag en kämpe.
Min mamma var också tvungen att utstå fysisk misshandel,
när jag var liten flicka såg jag henne, den här småväxta kvinnan, slåss.
När det började hända mig, var mamma allt jag kunde tänka på.
Jag har varit ledig Sen du försvann
Jag har ingen...
Det är inte enkelt, eller svart eller vitt,
att lämna nån när man är så osäker
eftersom man tror att det är det bästa man kan få,
och när det man tror är kärlek, vilket är en fjantig besatthet,
är allt man har att hålla fast vid.
Och oavsett vad som händer,
vill man inte släppa den här personen eftersom man känner att han bekräftar en,
eller att han får en att känna sig som...
Jag antar att han älskar en, men det är så sanslöst.
Jag kommer aldrig att förstå varför vi stannar så länge.
Jag antar att det är osäkerheten, som får en att tro att det här är allt.
Jag sjunker
För du är inte här, älskling
Min hela värld är upp och nervänd
Jag vet inte vad jag ska ta mig till
Jag har för mycket tid Jag inte vet vad jag ska göra med
Åh, ja Ja, ja, ja, ja, ja
Ja, ja, ja
Jag vet inte vad jag skulle ta mig till
Om jag nånsin förlorade dig
Jag skulle sjunka
Jag sa att jag skulle sjunka Nedåt, nedåt och nedåt, nedåt
Åh, nej, nej, nej, nej, nej
Snälla älskling förlåt mig
Men jag är inte ledsen, jag är inte ledsen
Jag är inte ledsen Jag är inte, jag är inte, jag är inte
Jag är inte, jag är inte
Jag är inte ledsen
Det enda som kan fixa ens liv är att man lär sig att älska sig själv.
Och det fanns ingen kärlek. Ingen självkärlek.
Det fanns bara ett enormt jättehål av mörker.
Och depressionen från det förhållandet spolade tillbaka livet
och rev upp en massa andra grejer som jag aldrig handskats med,
saker som hänt mig som barn, som liten flicka.
Så det var en sorts snöbollseffekt,
som en lavin, en stor snöboll som plockade upp saker,
och rullade rakt in i mitt liv.
Och det fick mig att hamna i en väldigt djup depression.
Jag försökte bara dricka bort mitt liv,
ta droger tills jag dog, vad det än var.
Den mesta tiden var jag bara deprimerad och ville inte leva.
Jag höll mig undan mamma,
jag ville inte att hon skulle se mig så.
Inte min syster eller nån annan heller,
för jag höll helt på att tappa greppet.
Känslan av att man skriker,
men alla omkring en säger, du vet:
"Det är okej", eftersom man inte kan berätta för alla.
Och man skriker och inget kommer ut.
Hon inspirerade mig
när hon plockade upp pennan och blocket,
och började skriva ner det hon bar i sitt hjärta.
Jag menar, hon kämpade för sitt hjärta.
Hon gjorde albumet, hon kämpade för sitt hjärta.
Mitt liv är inte ett solsken. Mitt liv är ett helvete.
Mitt liv är att jag inte kan få saker ur mitt huvud från...
Som hände mig.
Att jag blivit antastad.
Från min barndom, från när jag var fem år gammal,
andra saker som jag inte kommer att diskutera.
Så många saker som hände en liten flicka.
Men det var därför jag hade pennan.
Och det var för att jag hade allt på insidan,
som jag kunde sätta det, du vet...
Sjunga det. Jag kunde sjunga det och skriva det.
Det var enda sättet att överleva.
Det var enda sättet att ta sig igenom vad jag gick igenom.
Om du såg mitt liv
Och såg det jag ser
Allt du måste göra är
Om du såg mitt liv
-Och såg vad jag ser -Ta tid på dig, en dag i taget
Allt hänger på dig, vad tänker du göra?
Sluta!
Den här skiten skrämmer skiten ur mig just nu.
Skiten skrämmer den jävla
-skiten ur mig. -Nej, alltså.
"Ta tid på dig, en dag i taget.
"Allt hänger på dig. Vad tänker du göra?"
Mina damer, titta på mig
Jag har nåt jag vill att ni ska höra
Ni förstår, det blir så ensamt ibland
Men det är mitt val
Jag är hellre ensam
Än går igenom en massa skit
Jag går hellre genom elden
Än lever i förnekelse
Det är jag som tänker de där texterna, innan jag kunde checka ut.
För på den tiden kände jag så.
Jag pratar om att få ordning på allt
Jag skrev för att bli fri,
så att jag kunde röra mig, inte sitta fast i bojor,
så att jag inte skulle fastna.
Och jag skrev bokstavligen för mitt liv.
Låt det brinna, brinna Låt det brinna, brinna
Oavsett hur ont sanningen gör,
vilken sanningen än är, det är så man når kärnan.
Det måste kännas för att man ska läka.
Om du såg mitt liv Och såg vad jag ser
Brinna, brinna, brinna...
Om du såg mitt liv Och såg vad jag ser
Mitt liv är precis som ditt liv
Om du såg mitt liv
-Och såg vad ser -Jag måste låta det brinna
Jag måste låta det brinna
Ibland måste man låta det brinna Ibland måste man låta det
Jag var tvungen att låta det brinna Ända ner till grunden
Och börja om på nytt
DU KOMMER ATT FÅ SINNESFRID
Jag vill bara att du ska veta att,
ifall du nånsin trodde att det du gjorde inte räddade nån,
så ska du veta att du räddade mitt liv.
Jag försökte hoppa och jag kunde inte, för jag hörde din röst,
"Man kan inte hålla en bra kvinna nere." Och jag tackar dig. Och jag älskar dig.
Kom igen. Kom.
-Tack. -Fortsätt vara stark.
-Det ska jag. -Och du är vacker.
-Tack så mycket. -Varsågod.
Mary gick till de djupa, mörka platserna som vi...
Många gånger vill vi inte erkänna att vi känner så,
och vi vill inte besöka dem.
Det är för läskigt att vara så hudlös, och låta världen veta.
"Jag har ont. Jag är förvirrad.
"Vet inte vad jag ska göra. Jag är så ledsen. Känner mig ensam."
Att växa upp, är i allmänhet bara tufft.
Det är riktigt tufft. Och att försöka ta reda på vem man är,
och sen att folk talar om för en vem man är på samma gång,
det är verkligen frustrerande. Så...
My Life var precis som, "Oj, det är nån..."
"Nån där ute känner på precis samma sätt."
För när man går igenom nåt,
känner man sig ensam, som att ingen fattar,
ingen i hela världen har nånsin haft den upplevelsen.
Och sen är det Mary, precis här.
Hon säger till mig: "Du är inte ensam.
-"Du tar dig igenom det här." -Du är inte ensam.
Så för mig kändes My Life som en lovsång till att vara stark
och att bara fortsätta ta sig igenom
vad det nu än är man går igenom.
Jag var alltid en sån där person
som inte kunde säga sanningen.
Speciellt om det var smärtsamt
eller så var jag tvungen att låtsas vara den här starka kvinnan.
Och på insidan gick jag bara sönder.
Jag hade ett stort hål inuti mig,
och jag tänkte: "Jäklar, kommer detta nånsin att förändras?"
Och den biten när hon sa: "Du behöver inte låtsas,"
sa jag: "Behöver man inte?"
"Det är okej att vara autentisk?"
-Jag älskar henne så mycket. -Jag också.
När jag var 13, 14 år,
låtar som My Life höll ihop mig.
Ja.
Och jag gick igenom mycket.
Varför skulle ett barn gå igenom mycket?
Min uppväxt var traumatisk, övergrepp.
Så, det...
Särskilt sången My Life,
fick mig, för första gången i mitt liv,
att känna att jag kunde relatera till nån.
Och jag vill också dela, att vid ett tillfälle i mitt liv,
jag tror att jag var 16, var jag på väg att begå självmord.
Det var...
Man hackade på mig för att jag var storväxt, för att jag var mig själv.
För att jag var gay till exempel.
Och det blev alldeles för mycket.
Och det var sången My Life
som fick mig att inte göra det.
-Det är fantastiskt. -Ja.
-Så fint. -Ja.
Jag vill att fansen ska förstå hur viktiga de är för mig
för jag hade aldrig trott då att jag skulle vara här idag.
Att jag skulle överleva.
Men en dag så hände nåt, när det bara blev för mycket.
Jag satt i mitt vardagsrum, jag hade varit uppe hela natten.
Och det såg ut som att fönstret öppnade sig, och alla molnen kom in.
Jag var helt stenad.
Jag fick hjärtklappning.
Det var söndagsmorgon.
Jag känner mig alltid skum då.
Det känns alltid som att Gud kan se vad jag gör.
Jag sa: "Jag vill inte göra det här. Jag måste sluta."
Man väljer livet eller döden, och jag valde livet.
Och det var inte ens jag själv som var viktig för mig, det var fansen.
De köpte albumet. lyssnade på vad jag hade att säga.
De sa: "Jag också, Mary."
Det var det, början på ett förhållande.
Jag tror att det var det jag behövde.
Jag behövde nån som förstod.
För det verkade aldrig som att nån gjorde det.
De hjälpte mig att hålla ut och vilja leva
och överleva på min resa.
Vi gjorde nåt riktigt bra och riktigt mäktigt
genom att inspirera varandra.
Vi inspirerade varandra till att vilja leva ännu en dag.
Så jag vill bara att folk ska veta att de inte är...
När man tror att man är ensam, är man inte ensam.
Vi är soldater här ute. Allihop.
Man har ett jobb och en kamp och vi kämpar alla tillsammans.
Kom igen, hörni.
-Jag har berättat för dig -Jag har berättat förut
Att jag älskar dig
Och jag behöver dig
Men låt mig säga igen
Du är min närmsta vän
Jag försvinner aldrig
Så håll mig nära dig
Natten igenom
Smek mig på ditt ömma sätt
När som helst eller var som helst
Hennes gåva, sättet hon sjunger på
som kommer ur hennes magkänsla, föddes ur trauma.
-Ja -Stanna hos mig
Det är som att ha en ballong
och fylla den med trauma och smärta.
Den är full, man måste släppa ut det.
Och man kan sticka en nål i den och spränga hela världen.
Vilket Mary skulle göra om man gjorde henne förbannad.
Hon skulle bränna ner huset för att komma åt en
om man gör henne arg. Det vet jag.
Men det där ögonblicket där man tar udden av ballongen
och släpper ut luften lite i taget,
så att man inte förstör allt.
Det är nästan primalt. Det är den lilla flickan som gråter.
Men det är så vackert eftersom det är så läkande.
Älskling, snälla, ta min hand
Jag behöver ingen annan man
Men om du vill hålla i ordentligt
Kan du inte vara rädd
...dina känslor.
Vem är det? Det är mitt barn. Titta på min lilla flicka.
Åh, herregud.
Bara titelspåret, My Life.
-Se på dig. -Jag vet.
-Titta på dina kinder. -Nu är jag som Skeletor.
Nej, det gör du inte. Du är så söt.
Du ser ut så nu med de ögonen.
...men återigen, från dina känslor.
Jag skrev det när jag var i...
Jag flyttade först till Jersey.
Det var då jag började på det andra albumet eller nåt.
Och jag skrev det genom att bara titta på,
även när jag var liten,
titta på människor, par, som gick igenom grejer.
Av mitt ansikte att döma gillade jag nog inte intervjuaren.
Och jag ville inte ge henne allt.
Jag ville inte berätta för henne
vad jag gick igenom eftersom det inte angick henne.
Jag var väldigt elak då.
Så om det var nåt med energin som inte stämde,
så höll jag tillbaka.
Hon skulle inte få veta var all skit kom ifrån.
Det angår dig inte.
-Förstår du? -Vad då?
-Men gå igenom vad då? -Vad som helst.
Förstår du? Vad det än är.
Det är mitt barn, som jag skyddar.
Flickan där,
och den lilla femåriga Mary, skyddar jag idag.
-Vet du vad jag menar? -Nej.
Strunt samma, du förstår inte.
Inom mig snokar jag
För de har aldrig tittat för djupt.
Min intuition har alltid varit stark,
och det gjorde att jag gick in i försvarsläge.
Och det är vad jag gör där.
För jag visste inte att jag var jag.
Fan, det får mig att vilja gråta.
Jag visste inte att jag var jag. Den här Mary J. Blige,
som skulle ha så mycket mod, och göra alla de här grejerna.
Jag visste inte att jag var jag.
Jag antar att det händer när man växer upp i en miljö
där små flickor inte är trygga.
-Flickor är inte trygga i... -Man går på sina instinkter.
Ja.
Och det är därför min magkänsla är Gud.
Jag visste inte vem jag var.
Men jag var jag. Det var därför jag kunde göra det jag gjorde.
Jag har alltid varit den personen.
Jag visste det bara inte.
Det handlar om att man
vet att, i ens magkänsla finns Gud.
Gud är kärlek.
Gud är man själv som fattar beslut om vad...
Vad man vill göra, vem man vill vara.
Jag tror att även om jag är rädd, så måste jag fortsätta.
Så länge som jag tar mig ut dit och så fort man, du vet,
kommer över rädsletröskeln, så är det över. Det är slut.
Man kan göra vad som helst.
IKVÄLL FIRAR VI... MY LIFE
25-ÅRSJUBILEUM MJB
Grattis på 25-årsdan
till My Life-albumet!
Nu sjunger vi.
Åh, älskling, inte ikväll
Jag vill inte gnabbas eller bråka
Jag vill bara göra det bra
Det finns mycket att jobba på
Jag vill komma väldigt nära dig
Jag vill få dig i...
Allt som du vill göra
Slappna bara av och...
Så tar jag hand om dig
Jag upptäckte inte My Life förrän jag var runt 16, 17 år,
och gick igenom mitt livs tuffaste period.
Jag brukade smälta texten och lyssna på den. "Min moster skrev den."
Och även om du skrev det för massorna, för dig själv,
så kändes det som att det var för mig.
Men lilla Xe, jag skrev den inte för massorna.
-Jag skrev den för att jag var tvungen. -Okej.
Hela albumet var ett rop på hjälp.
-Moster behövde hjälp. -Visst.
Så allt man känner är vad jag faktiskt kände.
Jag ville verkligen vara lycklig.
Det enda jag ville vara, jag sa: "Jag vill vara lycklig."
"Jag vill att han ska tycka om mig."
Men det var ju jag som ville tycka om mig.
-Okej. -Visst.
Vad jag inser just nu i livet
är att jag inte ska gå igenom det här och bli bitter.
Det handlar om att bli bättre, och om förlåtelse.
Så nu är valet, att livet bara kan bli vad man gör det till, på riktigt.
MITT LIV I SOLSKENET
Nånting med sorg gör en lycklig när man väl tagit sig igenom den.
Och det är nåt med sorgen på albumet...
Det är väldigt triumferande.
-Hur är det? -Kul att träffas.
Tack för att du tog dig tid. Jag uppskattar dig.
Att låta världen säga att man inte är skit,
och sen resa sig upp och bevisa att jag betyder nåt,
att min berättelse betyder nåt, att min berättelse påverkar.
Och nej, jag gick inte på Harvard.
Men jag har ändå en historia att berätta som kommer att förändra nåns liv.
Grabben, du är riktigt het
-Du tillfredsställer mig -Ja
-Du tillfredsställer mig -Så mycket glädje
I min värld
Var min man
-Var min man -Och jag är din tjej
Ja.
Jag vet inte vad jag skulle göra
Göra utan dig
I mitt liv, grabben
Ja...
Det är lustigt. Den låten, det finns mycket mörker
och smärta på albumet. Men här är det optimistiskt.
Det är positivt, uppfriskande... Det lät...
Det är positivt, men första raden är:
"You know if the time is right, I don't wanna fuss and fight."
Allt tjafs och bråk.
All Night Long, det är som,
"Älskling, inte ikväll. Jag vill inte tjafsa..." Så...
Jag försökte vara positiv i mörka situationer. Jag försökte,
du vet, ha lite kul ibland, när jag kunde.
En av de mest upplyftande skivor är singeln,
Be Happy, där du bokstavligen hävdar:
"Det är här jag måste vara."
"Jag förtjänar det inte, jag förtjänar att ha det."
En av de starkaste texterna:
"Hur älska nån annan om jag inte älskar mig själv nog för att veta
"när det är dags."
Ja.
Det var så jag kände.
Det är så jag fortfarande... Idag. Du vet?
Det är där vi är nu.
Resan är att vilja försöka vara lycklig, varje dag.
Det är allt vi kan göra.
Man har en massa bekymmer och ingen ventil.
Vissa gör det med vapen.
Vissa gör det med droger.
Vissa människor får aldrig nåt utlopp för sina känslor
och de dör unga, eller så dör de tidigt.
Ångest, all sorts skit.
Men när man har det där utloppet,
då kan man uttrycka sig fritt,
och man har en massa människor runt sig som typ:
"Åh, fan. Jag tänker på samma sätt.
"Får jag höra mer ."
Ja.
Hur många av er vill vara lyckliga ikväll?
Om ni verkligen vill vara lyckliga,
vill jag höra er sjunga den här sången jättehögt
för det är allt jag försöker göra.
Hur kan jag älska nån annan
Jag älskar inte mig själv nog för att veta
När det är dags, dags att släppa taget
Sjung
-Det enda jag verkligen vill -Ja
-Är att vara lycklig -Åh, ja
Självkärlek är helt enkelt att erkänna sin egen röst,
sin egen instinkt.
Att tänka på vad som är bra för en själv,
istället för att göra vad alla andra säger är bra för en.
Så det är enkelt att älska sig själv.
Kan inte älska nån annan innan man älskar sig själv.
Det är det svåraste att göra.
Varför måste det vara så här?
Varför måste du psyka mig?
Hela tiden
Hjälp mig sjunga det...
Mary är fortfarande med oss på den här resan.
Hon kommer att vara här. Och hennes resa är
att hon lägger ut sitt liv så att vi kan se.
Det enda jag verkligen vill Är att vara lycklig
My Life var en sån välsignelse.
Och jag skulle säga att det handlingskraft som frigjordes
när vi berättade sanningen, förändrade våra liv.
Och om du är här ikväll och du är ett Mary J. Blige-fan,
då har du testats, du har prövats,
och du har erkänts.
Lita på mig, det finns...
Du vet att det kommer många fler prövningar och allt det där.
Men just nu behöver jag prata med alla dessa orubbliga,
som varit med sen 1991,
oavsett om jag var bra eller dålig.
Jag måste prata med fansen som inte lämnade mig.
Jag behöver er nu.
Tack!
-Skojar du? Jag älskar dig. -Helvete, raring!
-Jag älskade det! -Fan!
Jag försöker!
-Ja! -Är det verkligen du?
-Jag! -Okej, ja!
Välsigne dig, Gud. Välsigna din Heliga avbild.
-Tack, Jesus. -Fader, tack så mycket
för din närvaro just nu.
Vi tackar dig för en fantastisk kväll.
Vi är överens, säg amen.
Amen!
Varje dag växer vi till nya människor och Mary tar med det till sina fans.
Ja, idag var en dålig dag, men imorgon är en ny dag,
och man kan börja om.
Det finns fortfarande mycket kvar,
som jag inte har tagit mig igenom. Men jag är på väg.
Mina fans, de tar sig också igenom saker.
Och vi läker varandra,
vi är fram och tillbaka, skickar energi, fram och tillbaka,
hjälper varandra att växa.
Vi har gjort det i många år.
-Hej, Mary. -Vi älskar dig!
Älskar dig, Mary. Du är mitt hjärta och själ, sen jag var, typ, sex,
och jag kunde gå och prata.
Kom så går vi.
Har du alltid velat bli sångerska?
Eller fanns det andra saker du ville göra?
Innan du gick in i båset och gjorde en sång?
Jag visste alltid att jag...
Att jag kunde sjunga och ville sjunga. Men jag...
Att sjunga var inte det enda jag tänkte på
eftersom jag inte trodde att
sånt kunde hända nån som jag.
-Vet du vad jag menar? Som vi. -Ja.
Så känner du att sen du jobbade mycket på albumet
mår du bättre i dig själv för du att gjorde nåt för...
För dig själv, du vet? Det här kom från dig?
Det känns väldigt bra för det var en utmaning,
jag hade aldrig självförtroendet att ge det till nån
och säga: "Gillar du det?"
Och när jag äntligen gjorde det,
gav jag den till några, de gillade det och det gjorde mig lycklig.
Så jag fortsatte skriva.
Var du medveten om det, Andre, när hon växte upp?
Jag såg Mary växa...
När hon skrev låtarna, lyssnade jag på dem,
Det kändes som att Mary höll på att bli en fullfjädrad artist.
Allt kommer från henne.
Mary J. Blige kommer från hennes känsla.
Det ger henne självförtroende att...
Jag vet att hon tror att: "Jag är miss Mary J. Blige."
Och det är okej med er, va?
Har den äran idag
På din födelsedag
Har den äran idag
Två tårtor till drottningen.
Vems är den andra tårtan?
Din. Så att du kan välja. Du förtjänar val.
-Vanilj eller choklad, raring. -Raringen har alternativ.
Mary, från det ögonblick vi träffades, du var 18 år gammal.
Jag hörde din röst, jag såg in i ditt hjärta,
och jag såg att du var verkligt begåvad, men du var bekymrad.
Men det fantastiska med dig som person,
är hur du kan beskriva dina känslor
och ta itu med dem inför människor och övervinna dem.
Och att du övervinner dem är det som inspirerar oss.
Skål för dig, Mary.
Du är en riktig drottning.
Så sant!
-Skål. -Tack så mycket!
Jag vill bara säga tack för att ni hållit ut
och trott på mig ännu ett år, ännu en födelsedag,
eftersom jag inte trodde att jag skulle klara det.
Livet ljusnar,
men mitt i alla vackra ting som Gud gjorde och gör,
finns ännu utmaningar.
Men jag väljer livet och jag väljer det goda,
och jag ska fortsätta jobba på Mary,
oavsett om det är andligt, mentalt eller fysiskt.
Det viktigaste, mitt barn är min Mary, min lilla Mary och min stora Mary,
min förvirrade Mary, alla olika Mary.
Så det tog ett tag att komma hit.
Och när vi alla... Vi är nästan 50, och vi ska ta ut svängarna.
Det här är bara början. Ni har inte sett nåt än!
Så jag tackar er alla. Jag är tacksam
och jag tänker inte låta nån ta bort min styrka...
-Just det. -...eller min glädje nånsin igen.
Att vara människa är svårt.
Men jag tror att jag har utvecklats
på ett viktigt sätt.
Men det konsekventa är mitt hjärta.
Och mitt hjärta är den lilla flickan i Yonkers.
Mitt hjärta är den där tonåringen som försöker ta sig igenom svårigheter.
Mitt hjärta glömmer aldrig den miljö som jag växte upp i,
att återvända och hjälpa andra.
Utveckling är att inte vara rädd för att avslöja min sanning och mig själv
om det kan påverka nån annans liv.
-Önskade du dig nåt? -Ja.
Jag tror inte att du gjorde det.
-Önska dig nåt. -Hur vet du det?
Önska dig två saker, för jag känner dig.
Okej, jag vill inte önska nåt så jag ska gå vidare och tro
att det jag innerst inne vill blir sant.
-Amen. -Amen!
Den här filmen är tillägnad Andre Harrell.
Jag saknar dig så mycket och älskar dig av hela mitt hjärta.
Ditt ljus var alltid så bländande, du delade det med oss alla.
Tack för att du trodde på mig och gav mig en chans.
Jag glömmer dig aldrig.
Kärlek, alltid. Din dotter. Mary J. Blige.
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson