Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Toată lumea în picioare! Haideți!
Premiul pentru Întreaga Carieră, în 2019, îi revine lui...
Nominalizată la 31 de premii Grammy...
De două ori nominalizată azi la Oscar.
E o supervedetă internațională, care a câștigat nouă premii Grammy
și a vândut peste 50 de milioane de albume.
O stea pe Hollywood Walk of Fame.
A creat un nou imn național pentru femei.
Regina incontestabilă a muzicii hip-hop și R&B, Mary J. Blige.
Bine. Perfect.
E foarte plăcut să mă aflu în acest moment al carierei mele,
după atâtea realizări în muzică, televiziune, filantropie...
Bărbia puțin mai sus. Frumos.
Orientează-ți fața spre mine, așa.
Am făcut cam tot ce mi-am dorit vreodată să fac.
Frumos! Rămâi așa, Mary!
Dar succesul vine când ai succes în interior.
Multă vreme, n-am știut că am succes în exterior
pentru că eram devastată pe interior.
Când eram mică, în cartierul unde am crescut,
mi se spunea: „Să nu visezi. Să nu speri.”
Așa că misiunea mea a fost
să le ajut pe femei să creadă în ele,
să mă ajut pe mine să cred în mine, să-mi trăiesc visul și să-i las pe oameni,
și mai ales pe femei, să vadă cum am depășit totul.
Am 13 albume, dar al doilea album,
My Life, e cel mai important, fiindcă trăiam multe senzații pe-atunci,
iar multe erau negative și doream să le exteriorizez.
Albumul My Life a fost probabil cel mai sumbru album al meu,
din cea mai întunecată perioadă a vieții mele.
Am avut multe perioade întunecate de atunci,
dar acela a fost un moment de cotitură.
Trebuia să iau o hotărâre: viața sau moartea.
De cele mai multe ori, eram deprimată și nu voiam să trăiesc.
Fiindcă nu mă iubeam.
Nu știam că mulți oameni simt la fel.
Ce faci, scumpo? Eu sunt bine. Tu?
Albumul acesta a fost foarte important pentru ei.
M-au făcut să-mi amintesc
că nu sunt singura care trece prin asta.
Mă inspiri. Mulțumesc mult.
Cu plăcere, scumpo.
Vă mulțumesc pentru dragostea voastră.
Știți cât e de real totul.
Viața mea e foarte reală.
Și toate astea îmi umplu sufletul. Vă mulțumesc mult.
Vulnerabilitatea ei și curajul de a le mărturisi celorlalți...
Eu asta vreau să vadă fiicele mele.
Vreau să vadă că pot să-și exprime sentimentele.
Imaginea ei, povestea ei, felul în care o spune,
atât de direct și de vulnerabil...
E foarte curajoasă și nu se teme să fie cine e.
I-a făcut pe oameni să spună: „E în regulă să fiu cum sunt.”
Mi-am dorit mereu să le văd pe femei că sunt tot mai bune, mai puternice,
că sunt frumoase și cred în ele însele.
Au trecut 25 de ani de când am lansat albumul My Life
și am început să comunic cu fanii.
Sunt cu tine, Mary!
E un loc în care am supraviețuit.
E foarte important să fiu aici și să spun acea poveste.
Viața mea, viața mea Sub soare...
Albumul My Life începea cu melodia Everybody Loves the Sunshine de Roy Ayers.
Nu știu ce era în acel album, dar avea ceva
care m-a despicat, pur și simplu.
Tuturor le place soarele...
Muzica aia mi-a rămas imprimată de când eram mică,
fiindcă mă ajuta să uit că locuiam unde locuiam.
Acel sunet mă înnebunea.
Viața mea, viața mea Sub soare...
E ceva în cuvintele „sub soare”...
„Viața mea sub soare” mă făcea să-mi doresc...
Albumul mă făcea să... Scuze.
Albumul acela mă făcea să simt... că aș putea avea ceva.
Și nu puteam obține acel lucru. Dar l-aș fi putut avea.
Viața mea sub soare era ceva ce-mi doream.
VEZI CE AM VĂZUT EU
Așa eram când am auzit cântecul ăla.
Fetița asta e persoana care a auzit acel cântec.
NEPOTUL LUI MARY
Îl asculta tata. Da.
Tatei îi plăcea viața plină de muzică.
SORA LUI MARY
Se asigura că asimilăm
toate genurile muzicale care îi plăceau lui.
- Amândoi. Și el, și mama. - Tata avea albumele lui Grateful Dead.
Căutam prin albumele lui și găseam tot felul de genuri muzicale.
Avea heavy funk, rock-and-roll.
Iar eu: „Heavy funk și rock-and-roll? Ce e asta?”
Asta asculta tata, da.
Asta te-a modelat și te-a făcut să devii ce ești azi,
cu influențele din trecut, rădăcinile tale.
- Da. - Da.
Aici e în Hastings.
Eu aveam patru ani, LaTonya, cinci.
Și la șapte ani ne-am mutat în Schlobohm.
Părinții mei divorțaseră.
Tata era ca un prieten pentru mine.
Îl iubeam enorm.
Când a plecat, am fost foarte tristă.
Ne-am mutat într-un mediu violent, iar mamei îi era foarte greu,
fiind singură, să crească două fete.
- Mămica mea... - Ia uite ce frumoasă era!
Deși eram iubite, mama, sora mea și eu
a trebuit să ne batem cu copiii din cartier din prima zi.
Nu știu cum a rezistat mama în acel mediu.
Era soră medicală. Voia să aibă grijă de familia ei.
Îi plăcea să cânte. Mama cânta prin casă,
dansa și tot restul.
De-acolo a învățat Mary să danseze.
Cânta cântecele trupei The Staple Singers, ale lui Gladys Knight, Aretha Franklin,
mergea prin casă cântând Clean Up Woman.
O femeie de serviciu e o femeie care
Adună toată iubirea pe care noi, fetele O lăsăm în urmă...
Mama reușea să îi imite perfect. Mi se părea foarte frumoasă.
Am vrut mereu să fiu ca ea. Să arăt ca ea.
Să cânt așa cum cânta ea.
Mă duceam la oglindă, cu peria, cântam
și încercam să îi imit pe cei pe care îi asculta mama.
Dar nu spuneam în dreapta și în stânga că vreau să fiu cântăreață.
Cântam cu voce tare. Doar atât.
Dar nu visam și nici nu mă gândeam vreo clipă
că o să ajung o mare vedetă.
Fiindcă trăiam într-un mediu care ne sugera altceva.
Mediul nostru ne sugera că aia era tot.
Eram doar o fetiță care vedea
niște artiști, vedea reclame la unele lucruri,
vedea emisiuni și filme și își dorea tot felul de chestii.
Dar în acel cartier
lumea te invidia sau se supăra pe tine dacă aveai ceva.
Pentru un zâmbet, pentru un vis...
Nu știu dacă visasem vreodată,
dar atunci am încetat. Mai ales când am devenit adolescente.
A fost și mai rău.
Am zis: „N-o să-i las pe acești oameni să mă vadă zâmbind prea mult.
„N-o să mă vadă zâmbind vreodată.” N-am zâmbit deloc în adolescență.
Lumea nu cred că înțelege familiile care locuiesc în cartiere sociale.
E ca la închisoare.
E ca o închisoare într-o altă închisoare.
Oamenii rănesc alți oameni, se rănesc între ei.
Lumea suferă.
Iar bărbații se purtau groaznic cu noi, femeile.
Auzeam cum sunt bătute femeile.
Mama era una dintre acele femei. Îmi amintesc suferința ei.
I-am purtat suferința. Am purtat suferința vecinei.
Am purtat suferința întregului cartier.
Și am purtat suferința mea.
Nu eu am cerut să vin aici Nu eu am cerut să fiu maltratată
Nu eu am cerut să fiu molestată Nu eu am cerut să fiu încuiată
Nu eu am cerut să nu fiu iubită
Tată, de ce?
De ce ne-ai părăsit?
Când crești într-un astfel de mediu,
unei fetițe i se poate întâmpla orice.
Și apelezi la orice te ajută să nu mai simți tristețea,
să nu mai simți depresia, să nu mai simți ura,
să nu te mai urăști atât de mult.
Așa că începi să te droghezi, începi să faci orice te face să te simți bine.
Asta făceam. Beam, mergeam la dig.
Eu și prietenele mele, Mushy și Pidgey,
beam până uitam de suferință.
Nici nu înțelegeam de ce trăiam acolo.
De ce am venit aici? N-ar trebui să stăm aici.
Mama n-ar trebui să se zbată atât. N-ar trebui să fie singură.
N-ar trebui să fie o femeie în acel mediu,
care trece prin iad.
Cântatul era o evadare pentru mine.
Mă făcea să uit că ne chinuiam atât de mult.
Mă făcea să uit că treceam prin ceea ce treceam.
Și, când eram mică, eram nesigură.
Eram mereu melancolică și tristă, dar cântatul mă făcea să mă simt liberă.
Asta aveam și de asta mă agățam.
Trebuia să te văd, iubite
N-am mai alergat așa iute până acum
Am dat buzna pe ușa capelei
Așteptai singur acolo
Te-ai întors și m-ai auzit strigând
Felicitări...
Nu se temea să cânte.
Cânta și afară... Nu era timidă deloc.
Vei fi mereu alesul meu
Uneori, în centrele comerciale, găseai un mic studio,
unde puteai să-ți înregistrezi o casetă.
Aveau un fel de studio mic, doar că era într-un mall.
Îți înregistrai caseta, plăteai puțin.
S-a dus și ea cu verișoara noastră.
Și am cântat Caught Up in the Rapture.
Am adus caseta acasă.
Am ascultat-o și i-am zis că ne place.
A ascultat-o și tatăl nostru vitreg
și a zis: „I-o dau prietenului meu.
„Se ocupă de muzică. E cântăreț.”
Era Jeff Redd.
Când am auzit caseta demo atunci...
JEFF REDD FOST ARTIST DE LA UPTOWN RECORDS
... am auzit durerea unei generații.
Asta s-a întâmplat cu ea. Era anul 1989.
Era exact spre sfârșitul erei cocainei.
Și mulți copii din perioada aceea creșteau singuri.
Când Mary deschidea gura și cânta, se adresa unei generații
de copii și tineri crescuți în acea epocă.
Aveau un căutător de talente.
Mă sâcâia toată ziua bună ziua.
„Ce e așa de important, Curt?” Iar el: „Ia ascultă!”
ANDRE HARRELL FONDATOR UPTOWN RECORDS
M-a pus s-o ascult pe Mary J. Blige cu un cântec al Anitei Baker.
Am întrebat: „Cine e?”
„Are 19 ani.”
„Unde locuiește?” „În Yonkers.”
I-am zis că mă duc a doua zi.
Îmi amintesc ziua aia de parcă a fost ieri.
Era jos, într-un BMW negru, parcă.
Îmi amintesc că aveam un BMW 750 cu patru uși
și am oprit în cartierul social.
Purtam pantaloni bleu, mocasini Gucci, albi,
o cămașă cu imprimeu de leopard, alb cu negru, și ochelari de soare.
Avea o cămașă alb cu negru, cu buline,
și mă temeam pentru el, fiindcă era un tip bogat
într-un cartier absolut îngrozitor.
Și îi făceam cu mâna de peste drum: „Vino, Andre!”
Ne-am urcat cu liftul până sus și...
A zis: „Cântă.”
Când ne-am cunoscut, am știut imediat
Că mă va-ncerca un sentiment magic...
Cred că era și mama acolo. Cred că mai erau și alții,
dar îmi amintesc doar de el și de ce trebuia să fac eu,
deoarece exclud tot restul din minte când cânt.
Și am cântat tot albumul Rapture al Anitei Baker.
Iar el mă fixa și spunea: „Dumnezeule!”
Le-am spus lui Mary, surorii ei și mamei ei:
„Fiica ta, Mary, va cânta pentru familia regală.
„Fiica ta va umbla cu regii și reginele muzicii rock-and-roll.”
Iar eu: „Da, vezi să nu!”
În orice moment, cineva putea să-ți tragă preșul de sub picioare.
Așa era mediul acela.
Nu știu dacă își închipuia că se pot adeveri acele lucruri,
dar, în sinea ei, având în vedere cât era de talentată, cred că știa
că era destinată să-și depășească condiția din acea casă.
Îmi place să fii aici, lângă mine
Mi-ai lăsat iubirea Să zburde liberă, Anita...
I-am zis că va semna cu casa noastră de discuri, Uptown Records.
Pentru totdeauna
Prinsă în extaz...
Cântă!
Hai, fă-o! Cântă!
Nu plânge, să nu cumva să plângi
Am promis că nu plâng Te iubesc
Și eu te iubesc
Mulțumesc.
- Anita Baker e îngerul meu. - Curaj! Mulțumesc.
VIAȚA E DOAR AȘA CUM ȚI-O FACI
AMFITEATRUL CELLAIRIS DIN LAKEWOOD
Asta ar merge bine prima. A doua opțiune, dacă merge.
Mulți din jurul meu știau ce o să se întâmple.
Știau de ce sunt în stare.
ÎNTÂLNIRE CU FANII - ATLANTA AMFITEATRUL LAKEWOOD
Ce faceți? Bună, doamnelor!
Aveam 14 ani.
În primul videoclip, You Remind Me, avea un corset de culoarea piersicii.
Nu mai văzusem așa ceva.
Când am văzut o femeie ce provenea din același mediu ca mine
că devine o femeie realizată,
am avut multe speranțe.
Ești o sursă de inspirație pentru mine de când eram mică.
- Știu că ți-o spune toată lumea. - Mulțumesc.
Bine, uitați-vă aici!
- Perfect! Frumos! - Mulțumesc mult.
Ei credeau că am mai mult talent decât credeam eu.
Bună! Ce faci?
- M-au cunoscut înainte să mă cunosc eu. - Sunt cu tine. Te iubesc.
- Suntem cele mai mari admiratoare. - Mulțumesc.
Când am cunoscut-o pe Mary, lucram la Uptown.
A intrat în biroul meu și a cântat a cappella.
Avea o voce răgușită,
de ghetou, plină de suferință,
care reflecta exact ceea ce se întâmpla,
căci era multă durere pe străzi.
Și erau multe femei tinere, de culoare,
care se regăseau în obârșia ei.
Și nu era nicio voce care să le reprezinte.
Trebuia să-ndrumi o fată cu tupeu, din cartierul social Schlobohm,
care te-ar fi înfruntat, care avea o tăietură pe față.
Fusese tăiată.
Mi-am zis: „O să ajungă departe,
„fiindcă nimeni nu cântă ca ea.”
El credea în mine mai mult decât credeam eu.
Eu nu știam ce aveam, cine eram, dar el știa
și m-a ajutat să cred că sunt o adevărată artistă.
Aveam nevoie de asta. Aveam nevoie să fiu stimulată, să fiu convinsă,
să mi se spună: „Hai că poți! Poți s-o faci. Sunt mândru de tine.”
Aveam nevoie de tot ce mi-a dat, fiindcă eram nesigură pe mine.
Provenind din cartierul social Schlobohm,
Mary era cu un picior acolo, luptându-se să scape,
și cu un picior în studioul de înregistrări,
având ocazia să-și facă auzită vocea.
Puff era la începutul carierei
și încerca să devină cunoscut și să-și facă un nume la Uptown.
Iar noi îl susțineam: „Hai, fă-o.
„Îți oferim toate resursele ca să-ți iasă bine.”
Exact cum ți-am spus înainte să ieși,
să cânți cum știi tu, să ai încredere în tine.
Și așa ai cântat.
- A fost frumos. - Bine.
Nici nu știam ce fac, căci eram concentrată pe supraviețuire.
Trebuia să-mi salvez familia.
Voiam să mă asigur că pot pleca toți din cartierul ăla și că sunt bine.
Cântam literalmente pentru viața mea.
Trebuie să rămâi mai mult
la finalul refrenului, imediat înainte.
Bine.
Am cunoscut-o pe Mary la studio cu Puffy.
Am petrecut mult timp împreună, eram ca surorile.
MISA HYLTON PARTENERĂ CREATIVĂ MCM GLOBAL
Misa era iubita mea, mama primului meu fiu, Justin.
Misa era cea mai șic.
Felul în care se tundea, în care își aranja părul,
coafura ei, lookul ei în general...
I-am zis să devină stilista lui Mary.
La începutul carierei, era foarte greu
să ai acces la casele de modă.
În primul rând, eram tinere.
În al doilea rând, eram femei
și, pe deasupra, de culoare. Tinere de culoare.
Așa că a trebuit să-i realizez eu hainele lui Mary.
Știu că vedeam anumite lucruri la ea pe care ea nu le vedea,
pe care ea încă nu reușea să le perceapă.
Ei au văzut cine eram.
Ea și Puffy mi-au oferit cele mai emblematice lookuri.
Era neîndoielnic ceva tipic negrilor, ceva real și plin de suflet.
Părea că lansăm un curent,
iar curentul se numea ghetou-șic.
Iar Mary J. Blige era regina curentului.
Mary a fost prima care a venit cu un R&B propriu în stil hip-hop...
DANYEL SMITH FOST REDACTOR-ȘEF - REVISTA VIBE
... în lumea masculină a rapului.
Trebuie să am o iubire adevărată
Iubire adevărată
Caut o iubire adevărată
Nu erau mulți cântăreți de R&B care cântau pe melodii hip-hop
și doar chestia asta era...
„Bine, ne putem mișca pe asta, putem dansa.
„Nu sună ca muzica mamei,
„dar cântă ea, deci poate i-ar plăcea și mamei.”
Caut o iubire adevărată
Și eu sunt fată de cartier, dar...
Băieții erau reprezentați de cineva.
Aveau toate poveștile lor.
Dar femeile nu se regăseau în muzica lor. Eu nu mă regăseam.
Pe vremea aceea, regula pentru artistele de culoare
era să cânte tare și melodios.
Știți care-i următoarea melodie. Știe toată lumea.
Mary nu era așa.
Tu...
Îmi amintești, da
Toată lumea!
Îmi amintești
De dulci amintiri
RALPH MCDANIELS CREATOR VIDEO MUSIC BOX
Duminică. Nicio gardă de corp. Mulțimea e chiar acolo.
Știam cu toții...
că o să fie fantastic.
Ieșise albumul, mergea bine.
Dacă te ocupi de hip-hop, știi.
Încă nu e o vedetă pop, dar e pe drumul cel bun.
O luaserăm pe un drum neexplorat de nimeni,
iar isteria fanilor și legătura ei
cu femeile era de nedescris.
Tu îmi amintești de o iubire Pe care am cunoscut-o odată
Ne plăcea fata aia, ne plăcea muzica ei.
MICHELLE LISATH PRIETENA LUI MARY
„Cine e?” Și am văzut videoclipul.
„Vai, Dumnezeule!
„Șapca aia întoarsă, ghetele de armată și fustele de tenis...”
Era un model pentru noi, fata noastră de cartier.
Voiam să fim ca ea.
Am văzut ceva ce nu mai văzuserăm înainte,
dar știam că există.
Știam că există. Eu eram ea.
Ne-a dat un chip. Ne-a dat un nume.
Ne-a dat o poveste. Ne-a umanizat.
Era în genul: „Sunt aici și sunt frumoasă.
„Sunt hip-hop, dar sunt Mary.
„Îi iau pe toți din Yonkers cu mine.
„Buni, răi, nu contează. Sunt Mary și asta fac eu.”
Și a fost grozav pentru noi să vedem o negresă autentică.
Începea să-mi placă cine sunt,
să-mi placă faptul că sunt mai necizelată,
că am un punct de vedere viguros.
Simțeam că pot fi cine eram și asta era super.
Era fantastic. Și nu voiam să fiu altfel.
Puteai fi o fată visătoare ca oricare alta,
dar specială în același timp.
Nu vedeam...
Nici acum nu prea vezi așa ceva.
Nici acum. Pentru mine, la 13 ani,
acest lucru mi-a dat permisiunea de care aveam nevoie.
AUDIȚIE MY LIFE CU FANII BROOKLYN, NEW YORK
- Salutare! - Bună!
Știi că aveam totul
- Tu și eu - Reminiscențe ale iubirii noastre
Da...
Pe atunci, lumea punea boxele pe geam.
Da.
Răsunau în tot cartierul.
Am auzit Reminisce și m-am oprit.
I-am întrebat pe băieți cine e.
„Cine e?” „O nouă artistă, Mary J. Blige.”
M-am dus imediat la The Wiz.
- Mai știți magazinul The Wiz? - Da.
Am ales caseta aia. M-a atras imediat. Am pus-o de o grămadă de ori.
Ascultam cântecul What's the 411?
și îi puneam căștile și ei, la 15 luni.
Și era greu să...
Ea chiar credea că Mary face parte din familia noastră.
Când s-a făcut mai mare, întreba unde e Mary.
Mary!
Bună, Mary!
Am impresie că o cunosc personal.
Mă simt aproape de ea prin muzica ei. Vreau s-o îmbrățișez.
La 19 ani, are loc o tranziție,
începe să umble prin centru, în Manhattan,
cu vedete, și să devină vedetă la rândul ei.
Între timp, și-a început relația cu K-Ci de la Jodeci
și au început să iasă împreună.
K-Ci era un cântăreț cu experiență.
La opt sau nouă ani, era Little Cedric,
apoi a devenit K-Ci din trupa Jodeci.
Știam că pentru ea, ca artistă,
era o stimulare artistică și vocală de care avea nevoie.
Era o puștoaică ce cântase în casă,
iar acum ieșea cu un tip cu care putea cânta în casă.
Și putea să audă cât e de tare.
Îl plăceam mult.
Și eu, când te plac, te plac. M-am îndrăgostit de el.
- Te voi iubi - O să-mi faci pe plac, iubire?
- O să-ți fac pe plac - O să mă părăsești?
- N-o să te părăsesc - Hai să ușurăm situația
Mulțumim!
Cred că Puff a ajutat-o cu entuziasmul,
iar K-Ci și experiența cu Jodeci i-au dat
încrederea să spună: „Eu sunt bună.
„Dar tipii ăștia sunt fantastici.”
Toate acele lucruri, în același timp,
probabil că i-au dat încredere în sine,
dar au și zăpăcit-o puțin.
Totul se întâmplase așa de repede, că nici nu-mi dădusem seama.
Am ajuns rapid în turneu.
Am ajuns să vând multe albume, să câștig discuri de platină.
Mă tot mișcam și nu știam ce se întâmplă.
Eram acolo. Trupul meu era acolo.
MIAMI BEACH DOAR IEȘIRE
Iei un copil
dintr-un cartier social și vinde două milioane de albume.
JAMARKO MILLER VĂRUL LUI MARY
Trebuie să te duci încolo și încoace. „Ce?”
Totul mergea înainte
și se derula așa de repede, încât vedeam că era entuziasmată,
dar și puțin speriată.
Era ceva în genul: „Ce e asta?
„Și oricum mi-e teamă de asta.
„Nu știu ce e, dar mor de frică.”
Mi-e frică de mine.
Așa că făceam orice ca să mă simt mai bine,
fie că era vorba de mai multă băutură, fie de cocaină,
orice mă ajuta să mă relaxez puțin și să accept situația.
NU TREBUIE SĂ TE PREFACI NICIODATĂ
Parcă suntem în Schlobohm.
Seamănă cu Schlobohm.
Cartiere sociale, nu? Toate arată la fel.
Cred că Schlobohm arată mai rău.
Îmi amintesc când m-am auzit prima oară la radio.
Cred că am zis: „Mulțumesc, Doamne!”
Știam că o să pot să le scot pe mama, pe sora mea,
toată familia mea din cartierul ăla.
Dar nu-mi amintesc să fi fost fericită.
Cu siguranță a fost o tranziție pentru familia noastră.
BRUCE MILLER FRATELE LUI MARY
Am trecut
de la un trai zilnic în cartierul social,
la momentul în care am auzit
la radio albumul lui Mary,
deși pe-atunci încă locuiam acolo.
Și apoi, cât ai bate din palme, urma să ne mutăm într-o suburbie.
A fost o schimbare radicală.
- Bună! - Bună ziua! Ce faceți?
- Mă numesc Frank Higgins. - Mary.
Îmi imaginez succesul atunci când sunt capabilă,
din interior,
să fiu destul de fericită ca să știu că am succes,
ca să știu că am făcut ceva fantastic,
să fiu suficient de sigură pe mine ca să știu că-s bună
sau că am făcut ceva grozav, dar acest lucru îl înțeleg abia acum.
Nu-l înțelegeam atunci
fiindcă, în sufletul meu, nu mi se părea că sunt așa de bună.
În genul: „Hei, știu că mă vedeți așa.
„Pare că am o viață distractivă.
„Dar să știți că și viața mea e de rahat.
„Și fac tot ce pot să reușesc,
„să trec peste asta și să fie mai bine.”
„Dar ai atâția bani...” Astea-s tâmpenii.
Cunosc o groază de lume care a avut bani, i-a pierdut, i-a făcut din nou.
Nu schimbă cu nimic ceea ce simt.
Nu puteam nici să mă bucur
de ce se întâmpla. Nu puteam să mă bucur de succesul meu.
Eram într-o relație în care eram amândoi tineri,
aveam amândoi mare succes.
Îl iubeam, dar niciunul dintre noi
nu putea face față succesului nostru.
Totul a devenit foarte sumbru
și abuziv.
Era multă manipulare.
Dar rămâneam acolo, mă resemnasem.
„O să mă anulez complet.
„O să mă suprim de sus până jos,
„ca să nu cred că sunt specială și ca să fiu cu tine.”
Când am cunoscut-o pe Mary, jur, purta...
Purtai un trening și aveai o șapcă de velur.
Și o pereche de Timberland...
Stăteam într-un colț și mă gândeam...
CHUCKY THOMPSON PRODUCĂTOR MY LIFE
„Nu-i spun nimic.
„Vrei să-i buimăcești pe toți din zona asta.”
Eram destul de nou în branșa asta, a producției.
Produsesem vreo două albume,
când Puff a venit la mine și mi-a zis:
„Scot un album cu Mary. Dacă vrei să-l produci tu, hai s-o facem.”
Veneau mulți la mine și-mi spuneau:
„Nu ți-e frică că al doilea album e cu ghinion?”
Poate fi cu ghinion.
În general, nimeni nu scoate un album mai tare decât primul.
Atunci m-am înhăitat cu Chucky și Bub.
Nu-l poți opri pe Bub!
Aveam 23 de ani, compuneam pentru diverși artiști
și vine Puff și-mi zice: „Am nevoie de piesele astea pentru Mary.”
Am fost de acord.
Când ne-am cunoscut, era bestială.
S-a deschis ușa liftului, n-avea garda de corp cu ea,
eu m-am dus spre ea așa...
„Hei, o să intrăm în istorie. O să facem ceva de pomină.”
Iar ea: „Pe bune? Mai vedem.”
I-am zis: „Bine. O să vezi.
„Mary, tu o să schimbi regulile jocului.”
Și restul se știe.
O făceam într-un mediu pe care-l puteam controla,
fiindcă n-aveam încredere în lume, așa că nu voiam mulți oameni în jur,
dacă nu-i cunoșteam
și dacă nu eram foarte apropiați.
Ce faci?
Nici n-o priveam pe Mary ca pe o mare artistă.
O consideram mai degrabă o soră
și voiam să mă asigur că își păstra acel aer regal,
dar și autohton, de cartier, în cântecele pe care...
i le compuneam eu.
Pe atunci, pe la începutul anilor '90,
multă muzică de pe vremea aia
reflecta situația din urmă cu 20 de ani, deci din anii '70.
Când apăruseră multe filme cu exploatarea negrilor
și era acea energie a muzicii de stradă și a vieții de pe stradă,
iar noi întruchipam asta.
Provenim din aceleași cartiere, sau cum vreți să le spuneți,
iar oamenii de acolo nu sunt tot timpul buni.
Când găsești pe cineva bun,
te minunezi, înțelegi?
„Ce frumoasă e lumea!”
O să fiu sincer.
Când a ieșit primul album 411,
și știu că Puff insista pe partea cu moda,
cu atitudinea înverșunată,
am zis: „Stai, Joe, ea are mult mai multe de oferit.”
Din cântece și din muzica pe care o compuneam...
Eu asta aveam în minte.
Ai nimerit-o cu chestia aia. Ai nimerit-o cu partea întunecată,
Ai nimerit-o cu străzile unde crescusem.
Ai nimerit-o cu tot ceea ce eram atunci.
What's the 411? a fost tare, a fost super. A fost grozav și toate alea.
Dar, când am ajuns la albumul My Life,
eram complet distrusă
și aveam nevoie de cineva care să redea asta prin muzică.
Iar tu chiar ai făcut-o, tu ai înțeles.
Era mai mult adevăr în My Life decât în What's the 411?
What's the 411? a fost un album bestial,
dar apoi am ajuns la un alt nivel de adevăr,
iar My Life a fost cu totul altceva.
Melodia Be With You a accelerat senzațiile.
Când am auzit-o, Puff a venit la mine acasă, în Jersey,
și mi-a zis că trebuie să ascult ceva.
Era agitat și entuziasmat.
Am urcat în mașină cu Puff și începe...
Îngloba tot ce simțeam eu atunci.
Cred că am început să scriu textul pe loc.
SPUNE CE AI PE SUFLET
Acel cântec a fost începutul.
A fost momentul confesiunii mele în acest album.
Puneam melodia aia toată ziua.
Era primul ei cântec.
Îl puneam întreaga zi. Se auzea tot timpul.
N-ascultam altceva.
Iar ea scria, mototolea hârtiile, scria din nou.
Când am făcut acel album,
eram în cea mai nesigură perioadă a vieții noastre.
Eu mă despărțeam de Misa.
Mary trecea prin multe cu K-Ci.
Eram într-un studio din New York,
unde chiar vedeam pe geam cum plouă...
Era una dintre zilele alea
când simți un nod în gât...
Eram niște copii cu sufletul frânt.
Și, pe bune, Misa era sufletul meu.
K-Ci era sufletul ei.
Și eram amândoi în studio, ne uitam unul la altul și plângeam.
Durerea ne-a legat mult.
Și, din acel moment, am zis:
„Ducă-se dracu', o să depășim suferința asta.”
Nu pot accepta faptul
Că nu mă vrei în preajmă
De ce vrei să mă vezi la pământ?
În tot albumul My Life sunt versuri de genul: „Te rog, iubește-mă.”
„Nu pleca. Am nevoie de tine.” Era un strigăt de ajutor.
Mi-am petrecut toate zilele
Și toate nopțile cu tine
Spune-mi Ce mă fac eu
Fără tine...
„Să crezi că n-o să te rănesc.
„Nu vreau să trăiesc fără tine. Nu pleca.”
Trăia toate acele emoții.
Așa că am scris despre asta. Am adus totul la lumină.
Bub!
Bună, scumpo! Te iubesc.
Ce faci?
- Mă bucur să te văd! - Și eu mă bucur, scumpo.
Faptul că am lucrat împreună la cântecele alea
a fost tămăduitor, era ceea ce-mi trebuia. Cântecul Never Wanna Live
mă face să plâng. Și Don't Go mă face să plâng.
Nu începe.
- Nu, n-o fac. - Nu începe.
- O să încerc să nu plâng. - Crede-mă că și eu
mă abțin să nu plâng, pentru că am plâns în cabină.
Știu, îmi amintesc.
N-o să uit niciodată. Era așa.
- Îmi amintesc. - Stăteam așa.
Și ziceam: „Mary, e bine. Suntem bine.”
- Dar cântecul te răscolea. - Da.
Ne curgeau lacrimile, iar tu dădeai din cap așa.
Îmi amintesc că simțeam o durere în stomac.
Durere și bucurie în același timp.
Nu pot s-o descriu. Vorbesc ca o nebună.
- Ba nu. - Erau sentimentele mele de atunci.
Chiar de la bun început.
Nu pot să trăiesc fără...
Era de parcă...
Nu pot să trăiesc fără tine, iubite
A ajuns la miezul lucrurilor, în mod direct, neocolit.
Nu era absolut nimic de umplutură.
Ce simți cu adevărat, asta cânți.
Iubirea e uluitoare
Îl am pe bărbatul pe care-l doresc
M-am rugat atâtea nopți pentru tine
Și rugăciunile s-au adeverit
Acum că am răspunsul
O să-mi pun o dorință când o să văd o stea
O să te urmez unde ești
Nu vreau să fiu singură
- Iubite, hai să fim împreună - Împreună
Pe orice vreme, da...
Drace!
Să ne construim un cămin fericit...
- Imploram acest lucru. - Da, tu chiar îl iubeai.
Căci însemni atât de mult pentru mine
De-aia vreau să fiu femeia ta
Am zis...
Cântecul ăla...
Mă trec fiorii. Apoi Don't Go.
Nu știam ce o să se întâmple.
Credeam că probabil o să mor.
Și eu eram într-o zonă sumbră.
Beam mai mult ca niciodată, ziceam: „Am bani.
„Sunt tânăr și cu bani, călătoresc în toată lumea.”
Dar eram într-un moment în care eram nefericit.
Așa că avea logică
să vrem să ne descărcăm cumva, înțelegi?
Și eu eram frânt de durere.
Cred că singurul lucru care ne-a ținut pe linia de plutire a fost muzica.
- Muzica ne făcea să ne simțim bine... - Exact.
... dacă eram prea exaltați sau deprimați.
Te salva, pentru că totul era amar atunci.
- Totul era mai bine. - Eram distruși.
Era o perioadă întunecată.
Când am cunoscut-o pe Mary, amândouă treceam prin aceeași situație,
în același timp, cu băieții noștri.
Ne promiseseră iubire și fericire pe vecie.
Ne-am mutat, am făcut copii, am întemeiat o familie, totul era perfect.
Dar nu era perfect.
Voiam să te întreb...
Trupa Jodeci a fost la emisiune mai devreme
și Terry i-a pus întrebarea asta lui K-Ci. Ia uite!
O să frângi câteva inimi,
fiindcă am auzit că te însori cu Mary J. Blige.
- Nu, frate! - Nu!
E un zvon, mă-nțelegi?
E un zvon în State...
K-Ci nu se însoară, dacă vreți să știți!
Deci niciun inel de logodnă?
Da, mă rog... Să trecem peste asta.
- Bine. - Sunt scârbită.
Când s-a întâmplat, i-am zis să-l dea dracu'
și să-și găsească pe altcineva.
Eram genul ăla de soră.
Îi ziceam: „Ești mai bună de-atât
„și meriți mai mult de-atât.” Îmi pare rău, nu-s amabilă.
N-am...
Nu-s genul de soră amabilă și tot restul.
Am fost genul de soră care i-a zis: „Auzi?
„N-ai nevoie să accepți așa ceva de la cineva.
„Meriți mai mult.” Dar, când ești îndrăgostit, ești surd.
N-auzi nimic din ce ți se zice.
Voia doar pe cineva care s-o iubească.
Era o perioadă foarte tristă,
erau certuri peste certuri.
La un moment dat, a venit acasă și era foarte furios.
Era supărat. Nu știam de ce e supărat.
Și a început s-o atace fizic.
Am fost nevoită adesea să mă lupt fizic pentru viața mea.
La fel ca mama, și eu sunt o luptătoare.
Mama a trebuit să suporte multe abuzuri fizice.
Când eram mică, o vedeam pe această femeie măruntă luptându-se.
Când am început s-o pățesc eu, mă gândeam mereu la mama.
Timp la dispoziție De când ai plecat, băiete
Nu mai am...
Nu e simplu, nu e alb și negru,
să ieși pur și simplu pe ușă, când ești atât de nesigură pe tine,
fiindcă ești convinsă că mai bine de-atât nu se poate
și iubirea, deși e o infatuare prostească,
e singurul lucru de care te poți agăța.
Indiferent câte lucruri rele se întâmplă,
nu renunți la omul ăla, căci ai impresia că datorită lui ești ceea ce ești
sau te face să simți...
Probabil că te iubește, dar e total aiurea.
N-o să înțeleg niciodată de ce rămânem atâta timp într-o relație.
Faptul că ești nesigur pe tine te face să crezi că doar atâta meriți.
Mă prăbușesc
Fiindcă nu ești lângă mine, iubite
Lumea mea e întoarsă pe dos
Nu știu ce să fac cu mine
Am prea mult timp Am prea mult timp la dispoziție
O, da, da
Da, da
Nu știu ce aș face
Dacă te-aș pierde
Aș fi dărâmată
Da, am zis că aș fi dărâmată Dărâmată
O, nu, nu
Te rog să mă ierți, iubite
Dar nu-mi pare rău
Nu-mi pare rău Nu-mi pare
Nu-mi pare rău
Singurul lucru care te va ajuta să-ți pui viața în ordine e să înveți să te iubești.
Iar atunci nu exista dragoste de sine.
Exista doar un hău enorm și întunecat.
Iar depresia provocată de acea relație a scos la iveală
și alte lucruri pe care nu le înfruntasem,
lucruri care mi se întâmplaseră când eram mică.
A avut efectul unui bulgăre de zăpadă,
o avalanșă, un bulgăre mare de care se lipesc și alte chestii
și care s-a rostogolit direct în viața mea.
Și m-a făcut să aterizez într-un loc sumbru și deprimant.
Încercam să beau până nu mai puteam,
să mă droghez până riscam să mor, să fac orice.
De cele mai multe ori eram deprimată și nu mai voiam să trăiesc.
Mă îndepărtasem de mama,
căci nu voiam să mă vadă așa.
Nici sora mea, nici nimeni altcineva,
căci mă prăbușeam în neant.
Senzația aia în care urli,
iar toți cei din jurul tău îți spun
că e în regulă, fiindcă nu le poți spune tuturor prin ce treci.
Iar tu țipi, dar nu se aude nimic în exterior.
Ea m-a inspirat
când a pus mâna pe pix și pe caiet
și a început să scrie ce are pe suflet.
Se lupta pentru sufletul ei.
Când a realizat acel album, se lupta pentru sufletul ei.
Viața mea nu e sub soare. Viața mea e un iad.
Viața mea însemna să nu pot să-mi scot din cap...
ce mi se întâmplase.
Să nu pot să uit că fusesem molestată.
Lucruri din copilărie, de când aveam cinci ani,
și altele care s-au întâmplat și de care n-o să vorbesc.
Multe lucruri întâmplate unei fetițe...
Dar de-aia am pus mâna pe pix.
Aveam toate astea în mine
și am reușit să le exprim, înțelegi...
Să le cânt. Am reușit să cânt toate astea și să compun.
Era singurul mod de supraviețuire.
Era singurul mod de a trece peste ceea ce trăiam atunci.
Dacă te-ai uita la viața mea
Și ai vedea ce văd eu
Doar atât ar trebui să faci
Dacă te-ai uita la viața mea
- Și ai vedea ce văd eu - Nu te grăbi, ia-o zi după zi
Depinde doar de tine. Ce-o să faci?
Stop!
Chestia asta mă sperie de moarte acum.
Mă sperie de moarte
- ... chestia asta. - Nu!
„Nu te grăbi, ia-o zi după zi.
„Depinde doar de tine. Ce-o să faci?”
Doamnele mele, ascultați ce vă spun
Vreau să auziți toate Ce am să vă spun
Uneori te poți simți singură
Dar e alegerea mea
Mai bine singură
Decât să trăiesc iar în infern
Mai bine trec prin foc
Decât să neg prin ce trec
Aia eram eu care concepuse textul ăla, înainte să se termine totul.
Așa simțeam în acea perioadă.
Vreau să spun că trebuie să te aduni Da
Scriam ca să mă eliberez,
ca să pot să mă mișc, să nu mai trăiesc în robie
și să nu rămân înlănțuită.
Practic, scriam pentru viața mea.
Să ardă, să ardă
Oricât de dureros ar fi să înfrunți adevărul,
oricare ar fi adevărul,
trebuie să-l simți ca să te vindeci.
Dacă te-ai uita la viața mea Și ai vedea ce văd eu
Să ardă, să ardă...
Dacă te-ai uita la viața mea Și ai vedea ce văd eu
Viața mea e exact ca viața ta
Dacă te-ai uita la viața mea
- Și ai vedea ce văd eu - Trebuie s-o las să ardă
Trebuie s-o las să ardă
Uneori trebuie s-o lași să ardă
A trebuit s-o las să ardă Să ardă din temelii
Și s-o iau de la capăt
VEI FI ÎMPĂCATĂ CU TINE ÎNSĂȚI
Vreau să știi
că, dacă îți închipui că nu salvezi pe nimeni,
să știi că mi-ai salvat mie viața.
Am încercat să mă arunc, dar n-am reușit fiindcă ți-am auzit vocea,
când ai zis „nu poți încătușa o femeie bună”. Îți mulțumesc. Te iubesc.
Vino.
- Mulțumesc mult. - Fii puternică!
- Sunt. - Și arăți minunat.
- Mulțumesc mult. - Cu plăcere.
Mary s-a scufundat în acele hăuri întunecate...
De multe ori nu vrem să recunoaștem că ne simțim așa
și nici nu vrem să pomenim asta.
Ne e frică s-o spunem lumii fățiș.
„Sufăr. Sunt confuză.
„Nu știu ce să fac. Sunt tristă. Mă simt singură.”
În general, maturizarea e destul de dură.
E foarte dură. Încerci să descoperi cine ești,
dar, în același timp, și ceilalți îți spun cine ești,
ceea ce e frustrant.
Albumul My Life te făcea să vezi
că și altcineva simțea exact ca tine.
Când treci prin ceva,
te simți automat singur, de parcă nu te-ar înțelege nimeni,
de parcă nimeni din lume n-ar mai trăi experiența ta.
Și apoi vine Mary
și îmi spune: „Nu ești singură.
- „Poți depăși situația.” - Nu ești singură.
Pentru mine, My Life a fost un imn care mă îndemna să fiu puternică
și să merg mai departe,
trecând peste tot și peste toate.
Eram genul de persoană
care nu putea spune adevărul.
Mai ales dacă era dureros
sau îmi arogam o figură de femeie puternică.
Dar, în sinea mea, mă prăbușeam.
Simțeam un gol imens pe dinăuntru
și mă întrebam când se vor schimba toate astea.
Iar la versul în care spune: „Nu trebuie să te prefaci”,
mi-am zis: „Nu?
„Chiar poți să fii tu însăți?”
- O iubesc mult de tot. - Și eu.
Când aveam 13 sau 14 ani,
cântecele precum My Life m-au ținut pe linia de plutire.
Da.
Și treceam prin multe.
De ce-ar trece un copil prin multe?
Am suferit multe traume, multe abuzuri când am fost mic.
Așa că...
în special cântecul My Life,
pentru prima oară în viața mea, m-a făcut
să simt că cineva mă înțelege.
Și o să vă mai mărturisesc ceva. La un moment dat,
pe la 16 ani, am vrut să mă sinucid.
Era...
Eram luat în râs pentru că eram gras, pentru că eram așa cum eram,
pentru că eram homosexual și câte și mai câte.
Și era prea mult.
Iar cântecul acela, My Life,
m-a ajutat să nu fac acest lucru.
- Fantastic. - Da.
- Frumos. - Da.
Vreau ca fanii să înțeleagă cât sunt de importanți pentru mine,
căci, în acea perioadă, nu credeam că o să apuc ziua de azi.
Nu credeam că o să trăiesc.
Dar s-a întâmplat ceva într-o zi, când s-a umplut paharul.
Eram în sufragerie, nu dormisem toată noaptea,
și am avut senzația că s-a deschis fereastra și au intrat norii.
Eram complet dusă.
A început să-mi bată inima tare.
Era duminică dimineața.
Mă simt întotdeauna ciudat duminica dimineața.
Am senzația că Dumnezeu chiar vede ce fac.
Și mi-am zis: „Nu vreau s-o fac, trebuie să încetez.”
Poți alege viața sau moartea, iar eu am ales viața.
Și n-am făcut-o atât pentru mine, cât pentru fanii mei.
Au cumpărat albumul, au ascultat ce aveam de spus.
Au zis: „Și eu, Mary.”
Și asta a fost, așa a început relația noastră.
Cred că de asta aveam nevoie.
Aveam nevoie să fiu înțeleasă.
Căci părea că nu mă înțelege nimeni niciodată.
M-au ajutat să vreau să trăiesc
și să supraviețuiesc în această călătorie.
Împreună, am făcut ceva grozav și puternic,
inspirându-ne unii pe alții,
inspirându-ne să vrem să mai apucăm să vedem și ziua de mâine.
Vreau ca oamenii să știe că nu...
Când crezi că ești singur, nu ești singur.
Suntem ca niște soldați. Toți.
Avem o sarcină și o luptă și trebuie să luptăm împreună.
Haideți!
- Ți-am zis - Ți-am mai zis înainte
Că te iubesc
Și am nevoie de tine
Dar îți mai spun o dată
Ești cel mai bun prieten al meu
N-o să plec niciodată
Ține-mă strâns
Cât e noaptea de lungă
Mângâie-mă cu tandrețea ta
Oricând și oriunde
Harul ei, felul în care cântă,
exprimarea artistică provin din traumele suferite.
- Da - Rămâi cu mine
Ca și cum ai avea un balon
pe care îl umpli cu suferințe și dureri.
Așa de multe, că trebuie să răsufle pe undeva.
Îl poți înțepa cu un ac și o lume întreagă va exploda.
Exact ce ar face Mary dacă o calci rău de tot pe bătături.
Ar da foc la casa aia, cu ea înăuntru, ca să ți-o facă,
dacă te pui cu ea. Știu sigur.
În schimb, trebuie să iei gura balonului
și să lași aerul să iasă puțin câte puțin,
ca să nu distrugi totul.
E aproape primitiv. Aproape ca o fetiță care plânge.
Dar e foarte frumos, fiindcă e multă vindecare în toate astea.
Te rog, iubite, ia-mă de mână
N-am nevoie de alt bărbat
Dar dacă vrei să te ții bine
Nu poate să-ți fie frică
... emoțiile tale.
Cine e aia? Fetița mea. Ia uite ce fetiță!
Dumnezeule!
... piesa care dă titlul, My Life.
- Ia uite cum arătai! - Da.
- Ce obraji aveai! - Acum semăn cu Skeletor.
Ba nu. Ce dulce ești!
Și acum ai ochii ăia.
... dar apelând la emoțiile tale.
L-am compus când...
m-am mutat prima oară în Jersey.
Atunci m-am apucat de al doilea album.
L-am scris uitându-mă,
chiar și când eram mică,
la oameni, la cupluri, la viețile lor.
Uitându-mă la expresia feței mele, cred că nu-mi plăcea ziarista.
Și nu voiam să-i spun totul.
Nu voiam să-i spun
prin ce treceam, fiindcă nu era treaba ei.
Eram foarte rea în acea perioadă.
Dacă percepeam vreo energie nepotrivită,
mă retrăgeam.
Nu voiam ca ea să știe de unde vine totul.
Nu e treaba ta.
- Înțelegi? - Ce anume?
- Prin ce să treci? - Prin orice.
Mă-nțelegi? Prin orice ai trece.
E copilul din mine pe care îl protejez.
Pe fetița aia
și pe Mary de cinci ani le protejez azi.
- Înțelegi ce spun? - Nu.
Nu-i nimic, n-ai cum să înțelegi.
Sap în interiorul meu.
Căci nu s-au uitat niciodată în profunzime.
Am avut întotdeauna o intuiție foarte bună,
care mă făcea să intru în „regimul de protecție”.
Și asta fac acolo.
Fiindcă nu știam cine sunt.
Îmi vine să plâng, la naiba!
Nu știam cine sunt. Nu știam că sunt această Mary J. Blige
care o să aibă atâta curaj și care o să facă atâtea lucruri.
Nu știam cine sunt.
Cred că așa se întâmplă când crești într-un mediu
unde fetițele nu sunt în siguranță.
- Fetițele nu sunt în siguranță în... - Îți folosești instinctele.
Da.
De-aia curajul meu e Dumnezeu.
Nu știam cine sunt.
Dar eram eu. De-aia am putut să fac ceea ce am făcut.
Am fost mereu această persoană.
Dar nu știam.
E vorba de faptul
că știi că forța ți-o dă Dumnezeu.
Dumnezeu e iubire.
Dumnezeu te ajută să te hotărăști...
ce vrei să faci, cine vrei să fii.
Chiar dacă îmi e frică, trebuie să-mi continui drumul.
După ce îmi iau inima în dinți
și trec de pragul fricii, gata. S-a terminat, înțelegi?
Poți să faci orice.
ÎN SEARA ASTA, SĂRBĂTORIM... MY LIFE
ANIVERSAREA A 25 DE ANI MJB
La mulți ani
albumului My Life!
Începem.
Iubite, nu în seara asta
Nu vreau scandal și certuri
Vreau să fie totul bine
Sunt multe de făcut
Vreau să mă apropii de tine
Vreau să faci...
Toate lucrurile pe care vrei să le faci
Relaxează-te și...
Eu voi avea grijă de tine
Am descoperit albumul My Life pe la 16, 17 ani,
într-o perioadă foarte dificilă a vieții mele.
Asimilez textul și îl ascult, gândindu-mă că l-a scris mătușa mea.
Aveam senzația că, deși l-ai scris pentru public, pentru tine,
de câte ori îl ascultam, parcă îl scriseseși pentru mine.
Micuțule Xe, nu l-am scris pentru public.
- L-am scris pentru că simțeam nevoia. - Da.
Întregul album era un strigăt de ajutor.
- Mătușa avea nevoie de ajutor. - Da.
Tot ceea ce simți e ceea ce simțeam eu cu adevărat.
Chiar îmi doream să fiu fericită.
Tot ce făceam era ca să fiu fericită.
„Vreau ca acest bărbat să mă placă mult.”
Nu-mi dădeam seama că voiam ca eu să mă plac mult.
- Da. - Corect.
În această fază a vieții mele
îmi dau seama că n-am trecut prin atâtea ca să mă amărăsc,
ci ca să devin mai bună și să iert.
Deci acum poți să alegi, viața poate fi așa cum ți-o faci cu adevărat.
VIAȚA MEA SUB SOARE
Tristețea are ceva care te face să te simți fericit după ce ai depășit-o.
E ceva în legătură cu tristețea din acel album...
care pare triumfător acum.
- Ce faceți? - Îmi pare bine!
Mulțumesc mult că ți-ai făcut timp.
Când lumea îți spune că nu valorezi doi bani
și apoi te ridici și dovedești cât contezi,
că povestea ta înseamnă ceva, că are un impact...
Și nu, n-am fost la Harvard,
dar tot am o poveste care va schimba viața cuiva.
Băiete, ești tare
- Mă satisfaci - Da, așa e
- Mă satisfaci - Câtă bucurie
În lumea mea
Fii bărbatul meu
- Fii bărbatul meu - Și eu voi fi fata ta
Da.
Nu știu ce m-aș face
Ce m-aș face fără tine
În viața mea, băiete
Da.
E ciudat, fiindcă acest cântec e plin de umbre
și de suferințe, ca tot albumul. Dar ăsta pare mai vesel.
Mai optimist, mai energic... Părea...
E pozitiv, dar primul vers zice:
„Știi dacă e momentul potrivit, nu vreau scandal și certuri.”
Scandal și certuri...
Iar în All Night Long:
„Iubite, nu în seara asta. Nu vreau scandal...” Așa că...
Încercam să fiu optimistă în situații nefericite. Încercam
să mă distrez pe undeva, așa cum puteam.
Primul single e unul dintre cele mai optimiste.
Be Happy, când declari, practic:
„Aici trebuie să fiu.
„Nu merit asta. Merit să am totul.”
Un vers răscolitor:
„Cum să iubesc pe altul dacă nu mă iubesc destul pe mine, să știu
„când e momentul?”
Da.
Așa simțeam.
Așa simt... și azi, înțelegi?
Ne aflăm în acest punct acum.
Drumul presupune să încerci să fii fericit zilnic.
E tot ce putem încerca toți.
Ai multe pe suflet și nu știi cum să te descarci.
Unii o fac cu arme.
Alții o fac cu droguri.
Alții n-au niciun mod de a se exprima
și mor tineri sau prea devreme.
De anxietate și alte tâmpenii.
Dar, când ai acea supapă,
atunci te poți exprima liber,
iar lumea din jurul tău îți spune:
„Drace! Și eu gândesc la fel.
„Ia să auzim mai departe.”
Da.
Câți dintre voi vor să fie fericiți în seara asta?
Dacă vreți să fiți fericiți cu adevărat,
vreau să vă aud cum cântați cu voce tare,
căci asta o să încerc să fac.
Cum să iubesc pe altul
Dacă nu mă iubesc destul pe mine, să știu
Când e momentul să renunț
Cântați
- Tot ce îmi doresc - Da
- E să fiu fericită - O, da
Iubirea de sine presupune recunoașterea propriei voci,
a propriului instinct.
Presupune să te gândești la ce e bine pentru tine,
nu să faci ce-ți spun ceilalți să faci.
E simplu să te iubești.
Nu poți să îi iubești pe alții înainte de a te iubi pe tine.
E cel mai greu de pus în aplicare.
De ce trebuie să fie așa?
De ce trebuie să te joci cu mintea mea?
Tot timpul
Ajută-mă s-o cânt...
Mary e încă alături de noi pe acest drum.
O să fie aici. Merge pe drumul ăsta
și își etalează viața, ca noi s-o vedem.
Tot ce vreau cu adevărat E să fiu fericită, da
My Life chiar a fost o binecuvântare.
Și aș zice că forța pe care ne-a dat-o,
spunând adevărul ne-a schimbat viața.
Dacă sunteți aici în seara asta și sunteți fani ai lui Mary J. Blige,
ați fost testați, ați fost puși la încercare
și ați dovedit ce puteți.
Și, credeți-mă...
Știți că vor mai fi și alte teste, și alte încercări, și alte alea.
Dar acum vreau să mă adresez tuturor acelor îndărătnici
care mi-au fost alături din 1991,
indiferent dacă făceam ceva bine sau prost,
vreau să mă adresez fanilor care nu m-au părăsit.
Am nevoie de voi toți acum.
Mulțumesc!
- Pe bune? Te iubesc. - Drace!
- Ce mi-a plăcut! - La naiba!
Mă străduiesc.
- Da! - Chiar ești tu?
- Eu sunt. - Bine.
Binecuvântat fie chipul Tău sfânt, Dumnezeule!
- Mulțumesc, Iisuse. - Tatăl nostru, îți mulțumim
că ești alături de noi acum.
Îți mulțumim pentru o noapte fenomenală.
Cu toții spunem „amin”.
Amin!
În fiecare zi, devenim oameni noi, iar Mary le transmite asta fanilor.
Da, azi a fost o zi proastă, dar mâine e o nouă zi
și o poți lua de la capăt.
Mai trebuie să depășesc multe,
mai sunt multe lucruri pe care încă nu le-am depășit, dar o fac acum.
Și fanii mei trebuie să-și depășească situațiile.
Și ne vindecăm unii pe alții,
ne trimitem energia de la unul la altul,
ceea ce ne ajută să progresăm.
Asta am făcut de ani de zile.
- Bună, Mary! - Te iubim!
Te iubesc, Mary. Ești sufletul meu de când aveam șase ani,
de când am început să merg în picioare.
Haideți!
Ți-ai dorit mereu să devii cântăreață?
Sau voiai să faci și altceva?
Înainte să intri în cabină și să scrii un cântec?
Am știut dintotdeauna...
că mă pricep să cânt și că vreau să cânt, dar, de fapt...
Nu mă gândeam doar la cântat,
pentru că nu credeam
că i se poate întâmpla așa ceva uneia ca mine.
- Înțelegeți ce spun? Unora ca noi. - Da.
Având în vedere cât ai muncit la acest album,
te simți mai bine că ai făcut ceva...
pentru tine însăți? Ceva care a pornit de la tine?
Sunt foarte mulțumită, fiindcă că n-a fost ușor
să fac așa ceva. N-am avut niciodată destulă încredere, ca să mă duc la cineva
și să-l întreb dacă îi place.
Și, când mi-am construit încrederea în mine,
le-am dat textul câtorva oameni, le-a plăcut și m-au făcut fericită.
Așa că am continuat să scriu.
Ți-ai dat seama de asta, Andre, pe parcurs?
O vedeam cum evoluează.
Când scria cântecele, eu le ascultam
și simțeam că Mary devine o artistă în toată puterea cuvântului.
Totul vine de la ea.
Totul provine de la ceea ce simte Mary J. Blige.
Asta îi dă încrederea să știe...
Știu că își spune: „Sunt dra Mary J. Blige.”
Și voi n-aveți nimic împotrivă, nu?
Mulți ani trăiască
La mulți ani, dragă Mary
La mulți ani
Două torturi pentru regină.
Pentru cine e celălalt tort?
Pentru tine. Să alegi. Meriți să alegi.
- Cu vanilie sau ciocolată. - Ai două opțiuni.
Mary, când te-am cunoscut, aveai 18 ani.
Ți-am auzit vocea, te-am privit în suflet
și am văzut că aveai un mare har, dar erai tulburată.
Ceea ce e uluitor la tine
e cum reușești să-ți așterni necazurile pe o pânză,
să le înfrunți de față cu ceilalți și să le depășești.
Faptul că le depășești tu ne inspiră și pe noi.
În cinstea ta, Mary!
Ești o adevărată regină.
Așa e!
- Noroc! - Mulțumesc mult!
Vreau să vă mulțumesc tuturor că ați rezistat alături de mine
și ați crezut că o să trec și de anul ăsta, o nouă aniversare,
fiindcă eu nu credeam că o să reușesc.
Viața începe să-mi zâmbească,
dar, în mijlocul atâtor lucruri frumoase pe care le face Dumnezeu,
există încă frământare.
Dar aleg viața și aleg binele,
și o să continui s-o perfecționez pe Mary,
atât spiritual, mental, cât și fizic.
În primul rând, copilul meu e Mary, micuța mea Mary, Mary cea mare,
Mary cea confuză, toate celelalte Mary.
Ne-a luat mult să ajungem până aici.
Avem aproape 50 de ani și acum chiar o să ne dăm în stambă.
E doar începutul. Încă n-ați văzut nimic!
Vă mulțumesc tuturor. Vă sunt recunoscătoare
și nu voi mai permite nimănui să-mi ia puterea...
- Exact. - ... sau bucuria vreodată.
E greu să fii om.
Dar cred că am evoluat
în mod semnificativ.
Ceea ce mi-a rămas la fel e sufletul.
Iar sufletul e al fetiței din Yonkers.
Sufletul meu e al adolescentei care încearcă să răzbească.
Sufletul meu nu uită niciodată mediul din care provine.
Mă întorc și îi ajut și pe alții.
Deci evoluție înseamnă să nu-mi fie frică să-mi pun sufletul pe tavă,
ca să-i inspir și pe alții.
- Îți pui o dorință? - Mi-am pus.
Nu cred că ți-ai pus.
- Pune-ți o dorință. - De unde știi?
Pune-ți două dorințe, hai!
Nu-mi place să-mi pun dorințe, așa că o să continui să cred
că ceea ce-mi doresc din adâncul sufletului se va întâmpla.
- Amin. - Amin!
Îi dedic acest film lui Andre Harrell.
Îmi este nespus de dor de tine și te iubesc din tot sufletul.
Lumina ta era atât de strălucitoare, încât se reflecta și asupra noastră.
Îți mulțumesc că ai crezut în mine și că mi-ai dat o șansă.
Nu o să te uit niciodată.
Cu mare drag, Fiica ta. Mary J. Blige.
Subtitrarea: Aurelia Costache
Redactor Mioara-Amalia Lazăr