Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Állj fel! Gyerünk!
A 2019-es Életműdíjat kapja...
Harmincegy Grammyre jelölték...
Ma reggel két Oscar-díjra is jelölték.
Egy igazi világsztár, aki kilenc Grammy-díjat nyert,
és több mint 50 millió lemezt adott el.
Csillagot kapott a Hírességek sétányán.
Új himnuszt írt a nők számára.
Tagadhatatlanul ő a hip-hop és az R&B királynője: Mary J. Blige!
Rendben. Tökéletes.
Remek érzés, hogy végre itt tartok a karrieremben,
és annyi mindent csinálok: zenélek, tévézem, jótékonykodom...
Egy kicsit feljebb az állat! Remek!
Fordítsd felém az arcod!
Nagyjából mindent kipróbálhattam, amire vágytam.
Szép! Maradj így, Mary!
De a siker belülről fakad.
Sokáig nem tudtam, hogy sikeres vagyok,
mert egy lelki roncs voltam.
Gyerekkoromban olyan környéken éltünk,
ahol úgy neveltek, hogy ne is álmodjunk semmiről.
Így azt tartottam a küldetésemnek,
hogy segítsek a nőknek hinni önmagukban, és...
Segítsek magamnak is hinni önmagamban, megélni a dolgokat, és megmutatni,
főleg a nőknek, hogyan birkózom meg a nehézségekkel.
Tizenhárom lemezem van, de a második,
a My Life a legfontosabb, mert akkor sok minden kavargott bennem,
sok gondom volt, és sok mindent kellett kiadnom magamból.
A My Life volt a legsötétebb lemezem,
életem egyik legsötétebb időszakában.
Azóta is volt pár sötét időszakom,
de ez volt a fordulópont.
Döntést kellett hoznom. Élet vagy halál.
Legtöbbször depressziós voltam, nem akartam élni.
Mert nem szerettem magamat.
Nem tudtam, hogy sok ember ugyanígy érez.
Hogy vagy, édesem? Én jól. És te?
Nagyon fontos volt számukra ez a lemez.
Mindig emlékeztetnek arra,
hogy nem én vagyok az egyetlen, aki így érez.
Te inspirálsz. Köszönöm szépen!
Nincs mit, szívem.
Nagyon köszönöm ezt a sok szeretetet!
Tudjátok, mennyire szuper.
Az életem nagyon is szuper.
És ettől elérzékenyülök. Köszönöm szépen!
A sebezhetősége és a bátorsága, hogy megosztja...
Személy szerint azt akarom, hogy a lányaim ezt lássák.
Akarom, hogy lássák, hogy kifejezhetik önmagukat.
Az imidzse, a története, és ahogy elmeséli,
nyersen, kitárulkozva,
és merészen, mert nem fél felvállalni önmagát.
Elfogadottá tette, hogy azt mondjuk: "Nem baj, ha önmagam vagyok."
Mindig is azt akartam, hogy a nők jobbak, erősebbek legyenek,
gyönyörűek legyenek, és higgyenek magukban.
Már 25 éve, hogy kijött a My Life lemez,
és elkezdtem beszélni a rajongóimhoz.
Számíthatsz rám, Mary!
Ennek köszönhetően éltem túl.
Szóval nagyon fontos, hogy itt legyek, és elmeséljem a történetet.
Mary J. Blige: My Life - Életem
Életem, életem, életem, életem A napfényben...
A My Life Roy Ayers Everybody Loves the Sunshine-jából indult.
Nem tudom, mi, de van valami abban a dalban,
ami mindent felnyitott bennem.
Gyerekként az volt az első dal, ami megragadt bennem,
mert segített megfeledkezni arról, hol éltünk.
Megőrültem attól a hangzástól.
Az életem, az életem, életem, az életem A napsütésben
Van valami "a napsütésben..."
"Az életem a napsütésben" arra késztetett, hogy...
Az a dal arra késztetett... Elnézést!
Attól a daltól azt éreztem, hogy... Lehet valamim.
Akkor nem tudtam megszerezni, de lehet valamim.
Az életem a napsütésben volt az, amire vágytam.
LÁSD, AMIT ÉN LÁTTAM
Itt voltunk, amikor először hallottam azt a dalt.
Ez a kislány hallotta azt a dalt.
MARY UNOKAÖCCSE
Apa hallgatta. Igen.
Apa nagyon imádta a zenét.
MARY TESTVÉRE
Gondoskodott róla,
hogy magunkba szívjuk azt a sokféle zenét, amit ő szeretett,
-Anya is. -Apának voltak Grateful Dead-lemezei.
Átnéztük a gyűjteményét, és mindenféle zene volt ott.
Funk, rock and roll.
Mondom: "Funk és rock and roll? Ez meg mi?"
De apa azt hallgatta.
Ez formált azzá, aki ma vagy,
a múltad és a gyökereid hatása.
-Igen. -Bizony.
-Ez Hastingsben van. -Hűha!
Négy éves voltam, LaTonya meg öt.
Hét éves korunk körül költöztünk Schlobohmba.
A szüleim elváltak.
Apa olyan volt számomra, mint egy barát.
Nagyon szerettem.
Így amikor elment, nagyon szomorú voltam.
Durva környékre költöztünk, és anyának nagyon nehéz dolga volt,
mert egyedülálló anyaként próbált felnevelni két lányt.
-Anyukám! -Nézzétek a gyönyörű anyámat!
Annak ellenére, hogy nagyon szerettük egymást,
az első naptól kezdve verekednünk kellett a környékbeli gyerekekkel.
Nem tudom, hogy bírta abban a környezetben.
Nővér volt. Gondoskodni akart a családjáról.
Énekelt is. Régen mindig énekelt a lakásban,
táncolt, meg minden.
Onnan tanulta Mary az összes kis táncát.
The Staple Singerst, Gladys Knightot, Aretha Franklint hallgatott,
és a Clean Up Womant énekelve sétálgatott a lakásban.
Bármit is tett, mindig ugyanúgy hangzott, mint ők. Gyönyörű volt.
Mindig olyan akartam lenni és úgy akartam kinézni, mint ő.
Úgy akartam énekelni, ahogy ő.
Hajkefével a kezemben, a tükör előtt énekeltem,
és utánozni akartam mindenkit, akinek a zenéjét anya hallgatta.
De nem mondtam senkinek, hogy énekes akarok lenni.
Csak hangosan énekeltem.
De egy pillanatig sem álmodoztam olyasmiről,
hogy egyszer nagy sztár leszek.
Mert a környezetünk nem ezt sugallta.
Hanem azt, hogy ennyi az élet.
Én az a kislány voltam,
aki nézte az előadókat, a reklámokat,
a sorozatokat, a filmeket, és arra vágyott, hogy neki is olyan élete legyen.
De azon a környéken
irigyek vagy dühösek az emberek azokra, akiknek van valamijük.
Egy mosolyra, egy álomra is.
Ha volt is valaha egy álmom,
nem álmodoztam tovább, főleg akkor, amikor tinédzserek lettünk.
Csak rosszabb lett.
Azt mondtam: "Nem hagyom, hogy meglássák, hogy túl sokat mosolygok.
"Soha nem fognak mosolyogni látni." Tinédzserként soha nem mosolyogtam.
Szerintem sokan nem tudják a lakótelepekről,
hogy olyanok, mint a börtön.
Mint egy börtön egy börtönben, ami egy börtönben van.
Az emberek napi szinten bántják egymást.
Az emberek szenvednek.
A férfiak szörnyen bántak velünk, nőkkel.
Emlékszem, hogy hallottam, ahogy verték a nőket.
Anyám is egyike volt ezeknek a nőknek. Emlékszem a fájdalmára.
Cipeltem a fájdalmát. A szomszédét is.
Cipeltem a környék összes emberének a fájdalmát.
És a sajátomat is.
Nem kértem, hogy ide jöjjek Nem kértem, hogy rosszul bánjanak velem
Nem kértem, hogy molesztáljanak Nem kértem, hogy bezárjanak
Nem kértem, hogy ne szeressenek
Apu, apu, apu, miért?
Miért hagytál el minket?
Egy ilyen környéken
sok minden történhetett egy kislánnyal.
Ahhoz fordulsz, ami eltompítja a szomorúságot, amit érzel,
a depressziót, a gyűlöletet,
és az ugyanolyan mértékű önutálatot.
Szóval a droghoz nyúlsz, vagy ahhoz, amitől jól érzed magad.
Mi is ezt tettük. Ittunk, és kimentünk a mólóhoz.
A barátaimmal, Mushyval, Pidgey-vel kimentünk a mólóhoz,
és alkoholba fojtottuk a bánatunkat.
Nem is értettem, miért éltünk ott egyáltalán.
Hogy kerültünk ide? Nem kellene itt lennünk.
Anyának nem szabadna szenvednie. Nem szabadna egyedül lennie.
Nem szabadna nőként jelen lennie ebben a környezetben,
és ennyire szenvednie.
Számomra az éneklés volt a menekülés.
Az énekléstől elfelejtettem, mennyit is küszködtünk.
Segített megfeledkezni arról, hogy min mentem keresztül.
Kislányként is nagyon bizonytalan voltam.
Mindig szomorú voltam, de az énekléstől szabadnak éreztem magam.
Nekem ennyim volt. Abba kapaszkodtam.
Sosem félt énekelni.
Emlékszem, hogy régen kint énekelt... Sosem volt szégyenlős.
A plázában volt egy kis stúdió.
Készíthettél magadnak egy kazettát.
Egy kicsi stúdió, a plázán belül.
Megcsinálod a kis kazettát, fizetsz érte.
Elment. Az unokatesóm kísérte el.
Elénekeltem a Caught Up in the Rapture-t.
Hazavittem a kazettát.
Meghallgattuk. Mondtuk, hogy milyen ügyes.
Meghallgatta a mostohaapánk is,
és azt mondta: "Ezt odaadom a barátomnak.
"A zeneiparban dolgozik. Énekes."
Jeff Redd volt az.
Amikor meghallottam a demót...
JEFF REDD AZ UPTOWN RECORDS EGYKORI ELŐADÓJA
...egy generáció fájdalmát hallottam.
Ez így volt. Úgy '89 lehetett.
Akkor volt a crack-korszak vége.
Sok gyerek, aki akkoriban nőtt fel, szinte saját magát nevelte.
Amikor Mary kinyitotta a száját, és énekelt, az ahhoz a generációhoz szólt,
akik abban a korszakban voltak gyerekek.
Volt egy tehetségkutató részleg.
Nem hagyott békén, bekopogott az ajtómon.
Kérdem: "Mi olyan fontos, Curt?" Mire ő: "Csak hallgasd meg ezt!"
ANDRE HARRELL AZ UPTOWN RECORDS ALAPÍTÓJA
Elindította Mary J. Blige-ot, aki egy Anita Baker-számot énekelt.
Annyit kérdeztem: "Ki ez?"
"Tizenkilenc éves."
"Hol lakik?" "Yonkersben."
Annyit mondtam: "Holnap megyek."
Úgy emlékszem arra a napra, mintha tegnap lett volna.
Odalent volt, azt hiszem, egy fekete BMW-vel.
Még emlékszem, hogy egy négyajtós BMW 750-nel mentem,
és megálltam a lakótelepen.
Égszínkék nadrág volt rajtam fehér Gucci papuccsal
és fekete-fehér, leopárdmintás inggel, nagy szemüveggel.
Fekete-fehér, pöttyös ing volt rajta,
és féltettem, mert nagyon gazdag ember volt,
az pedig egy szörnyű környék.
Intettem neki az utca túloldaláról: "Gyere, Andre!"
Beszálltunk a liftbe, felmentünk, és...
Kért, hogy énekeljek.
Azt hiszem, ott állt anya. Talán mások is ott voltak,
de én csak rá emlékszem, és arra, amit tennem kellett,
mert mindent kizárok, amikor énekelek.
Elénekeltem Anita Baker teljes Rapture-albumát.
Csak bámult rám, és annyit mondott: "Istenem!"
Emlékszem, hogy azt mondtam Marynek, az anyjának és a nővérének:
"A lánya, Mary, királyoknak fog énekelni.
"A rock and roll királyaival és királynőivel emlegetik majd egy napon."
Erre én: "Aha, persze."
Bármelyik pillanatban kihúzhatták a lábad alól a talajt.
Ilyen környéken éltünk.
Akár elhitte, hogy minden valóra válhat, akár nem,
szerintem azzal a tehetséggel a szíve mélyén tudta,
hogy sokkal többre hivatott, mint ott élni.
Mondtam neki, hogy leszerződtetjük. Üdv az Uptown Recordsnál!
Énekelj, kislány!
Gyerünk, ereszd ki a hangod!
Köszönjük!
-Anita Baker az én angyalom. -Fel a fejjel! Köszönöm!
AZ ÉLET OLYAN, AMILYENNÉ TESZED
CELLAIRIS AMFITEÁTRUM LAKEWOOD
Ez jó lenne elsőnek. Ez pedig a második, ha úgy jó.
Körülöttem sokan tudták, hogy mi következik.
Tudták, mire vagyok képes.
ATLANTAI RAJONGÓI TALÁLKOZÓ LAKEWOODI AMFITEÁTRUM
Hogy vagytok? Üdv, hölgyeim!
Tizennégy voltam.
Akkor hallottam a You Remind Me-t, ahol a klipben barackszínű fűzőben van.
Nem volt hozzá fogható.
Egy nő az enyémhez hasonló háttérrel
elismerést kapott.
Sok reményt adott nekem.
Kislánykorom óta hatalmas inspiráció vagy számomra.
-Tudom, hogy folyton ezt hallod. -Köszönöm!
Jól van, csajok, nézzetek ide!
-Tökéletes! Gyönyörű! -Köszönöm szépen!
Ők tehetségesebbnek tartottak, mint én magamat.
Szia! Hogy vagy?
-Ők előbb ismertek, mint én önmagamat. -Én is megölellek. Szeretlek!
-Mi vagyunk a legnagyobb rajongóid. -Köszönöm!
Az Uptownnál dolgoztam, amikor megismertem Maryt.
Bejött az irodámba, és kíséret nélkül énekelt.
Rekedtes hangja volt,
ott volt benne gettó hangzása és a fájdalom,
az akkori közhangulat,
mert akkoriban nagyon rossz volt a helyzet.
Sok fiatal fekete nő
át tudta érezni, miről van szó.
Nem volt senki, aki képviselte volna őket.
Jött egy lány a Schlobohm-lakótelepről, aki nagyszájú volt,
nem félt a vitától, és volt egy vágás az arcán.
Megvágták, és én
komolyan úgy gondoltam: "Nagy durranás lesz a csaj,
"mert senki nem énekel úgy, mint ő."
Jobban hitt bennem, mint én magamban.
Nem tudtam, mi rejlik bennem, ki vagyok, de ő tisztában volt vele,
és segített, hogy elhiggyem, igazi énekes vagyok,
nekem pedig szükségem volt erre. Arra a löketre, a buzdító szavakra.
Kellett az: "Menni fog, hugi, meg tudod csinálni. Büszke vagyok rád."
Szükségem volt mindenre, amit tőle kaptam, mert nem volt semmi önbizalmam.
Mary a Schlobohm-telepről jött,
és fél lábbal még ott volt, küzdött, hogy kijusson...
...másik lábbal pedig a stúdióban,
a lehetőséggel, hogy hallassa a hangját a világban.
Puff akkor még a karrierje korai szakaszában járt,
ki akart emelkedni a tömegből, és nevet szerezni magának az Uptownnál.
Mi nagyon támogattuk... "Menj csak, csináld!
"Minden forrást biztosítunk, hogy sikerüljön."
Amit mondtam, mielőtt kimentél,
hogy légy magabiztos.
Végig úgy énekeltél.
-Remek volt. -Oké.
Azt sem tudtam, mit csinálok, mert túlélő üzemmódban voltam.
Úgy értem, meg kellett mentenem a családomat.
Meg kellett bizonyosodnom arról, hogy kijutnak a telepről, és jól vannak.
Szó szerint az életemért énekeltem.
Még egy kicsit lágyabban kellene
az első refrén végét.
Oké, rendben.
Maryt a stúdióban ismertem meg, Puffyval.
Sok időt töltöttünk együtt, szinte testvérekké váltunk.
MISA HYLTON MCM GLOBAL KREATÍV PARTNER
Misa a csajom volt, az első fiam, Justin anyja.
A legkirályabb csaj volt.
A sérója, ahogy belőtte,
a stílusa, mindig tök menőn nézett ki.
Azt mondtam neki: "Lehetnél te Mary stylistja."
A karrierünk elején nagyon nehéz volt
bejutni a divatházakhoz.
Először is, fiatalok voltunk.
Másodszor, nők voltunk,
ráadásul feketék. Fiatal fekete nők.
Nekem kellett megterveznem Mary egyedi megjelenését.
Tudom, hogy azt is láttam benne, amit ő nem látott magában,
vagyis még nem volt képes meglátni.
Látták, hogy mi rejlik bennem.
Misának és Puffynak köszönhetem a legikonikusabb szettjeimet.
Kérlelhetetlenül fekete volt, maníroktól mentes, és lélekkel teli.
Úgy éreztük, egy mozgalmat indítottunk el,
amit gettóeleganciának hívtak.
Mary J. Blige volt a mozgalom királynője.
Mary volt az első nő, aki megmutatta a sajátos R&B-s, hip-hopos stílusát...
DANYEL SMITH VOLT FŐSZERKESZTŐ - VIBE MAGAZINE
...a fiúk által uralt rapszcénában.
Nem volt sok R&B-énekes, aki hip-hop-alapra énekelt,
szóval ez már önmagában olyan volt, hogy...
"Oké, erre lehet táncolni."
"Nem olyan zene, mint amit anyánk hallgat,
"de énekel benne a csaj, lehet, hogy anyának is tetszeni fog."
Környékbeli vagyok, és...
...a pasiknak megvolt a képviseletük.
Megvolt a maguk története.
De ami a nőket illeti, nem láttam önmagamat.
Akkoriban az volt a fekete énekesnők szabálya,
hogy hangosan, egyenletesen énekeljenek.
Tudni fogjátok, melyik a következő szám. Mindenki ismeri.
Mary annyit mondott: "Nem tudom."
Gyerünk, emberek!
RALPH MCDANIELS A VIDEO MUSIC BOX SZERKESZTŐJE
Vasárnap. Sehol egy testőr. A nézők karnyújtásnyira vannak.
Mind úgy gondoljuk...
Hogy ez remek lesz.
Kijött a lemez, már játsszák.
Ha otthon vagy a hip-hopban, tudod.
Még nem popsztár, de hamarosan az lesz.
Olyan irányba haladtunk, mint senki más,
így a rajongók hisztériája és Mary kapcsolata a nőkkel
kész őrület volt.
Imádtuk a csajt, a hangját.
MICHELLE LIZATH MARY BARÁTNŐJE
"Ki ez?" Aztán megláttuk a videót.
És egyből azt mondtuk: "Úristen!
"A fordított sapka, a bakancs, a teniszszoknya!"
Ő volt a telepen élő lányok példaképe.
Olyanok akartunk lenni, mint ő.
Végre olyat láttunk, amit azelőtt még soha,
bár tudtuk, hogy létezik.
Én tudtam. Én is olyan voltam.
Ő arcot, nevet adott nekünk.
Ő volt a mi történetünk. Ő képviselt minket.
"Itt vagyok, gyönyörű vagyok.
"Hip-hopos vagyok, de Mary vagyok.
"Hozom magammal egész Yonkerst.
"A jót, a rosszat, mindent. Mary vagyok, és ez az én zeném."
Remek volt látni ezt az autentikus fekete nőt.
Kezdtem jól érezni magam a bőrömben,
hogy nem vagyok tökéletes,
és határozott véleményem van.
Úgy éreztem, hogy végre önmagam lehetek, és ez remek volt.
Nagyszerű volt. És valójában nem akartam más lenni, mint aki voltam.
Te is lehetsz egy lány, akinek van egy álma,
és mégis különleges vagy.
És nem láttunk...
Még manapság sem látunk sok ilyet, igaz?
Még mindig nem. Szóval nekem 13 évesen
ez adott egyfajta engedélyt, amire szükségem volt.
MY LIFE RAJONGÓI LEMEZHALLGATÓ PARTI, BROOKLYN, NEW YORK
-Helló, emberek! -Helló!
Akkoriban az emberek kitették az ablakba a hangszórókat.
Igen.
Az egész háztömb hallotta a zenét.
Meghallottam a Reminisce-t, és megálltam.
Azt kérdeztem a srácoktól: "Ki ez?"
"Ki ez?" "Egy új énekesnő, Mary J. Blige."
Egyből elmentem a The Wizbe.
-Emlékeztek arra a boltra? -Igen.
Megvettem a kazettát. Imádtam. Rengetegszer lejátszottam.
Én a What's the 411?-t hallgattam,
és 15 hónapos korában ráadtam a fejhallgatót.
És annyira rossz volt...
Azt hitte, Mary a családunk tagja, és...
Amikor idősebb lett, folyton kérdezgette, hogy hol van Mary.
Mary!
Szia, Mary!
Olyan, mintha személyesen is ismerném.
A zenéje által közel érzem magam hozzá. Csak meg akarom ölelni.
Felülmúlta a 19 éves önmagát,
Manhattanben kocsikázott a sztárokkal,
miközben belőle is épp azt faragtak.
Ezzel egy időben összejött K-Civel a Jodeciből,
járni kezdtek.
K-Ci templomi énekes volt.
Nyolc-kilenc évesen Little Cedric néven futott,
és csak utána lett K-Ci a Jodeciből.
Tudtam, hogy énekesként
ez művészi és vokális kihívás volt, amire Marynek szüksége is volt.
Úgy nőtt fel, hogy énekelt a lakásban,
és most olyan sráccal jár, akivel közösen is énekelhetnek.
Végre meghallhatja, hogy milyen erős.
Nagyon szerettem őt.
Ha én szeretek valakit, azt tiszta szívből teszem. Belezúgtam.
-Szeretlek -A kedvemre teszel, bébi ?
-A kedvedre teszek -Elhagysz ?
-Nem hagylak el -Könnyítsük meg
Köszönjük!
Azt hiszem, Pufftól lelkesedést tanult,
K-Citől és a Jodecitől pedig
önbizalmat, amitől azt gondolta: "Én is vagyok ilyen jó.
"De ezek a srácok is elképesztőek."
Szerintem az, hogy mindez egyszerre történt,
először is önbizalmat adott neki,
másodszor pedig egy kicsit össze is zavarta.
Olyan gyorsan történtek a dolgok, hogy fel sem fogtam őket.
Nagyon gyorsan jött a turné.
Sok lemezt adtam el, platinabulikon léptem fel.
Úgy éreztem, hogy gyorsan haladok, és nem fogom fel, mi történik.
Egyszerűen ott voltam. Testileg.
MIAMI CSAK KIJÁRAT
Kiemelsz egy kölyköt
a lakótelepi életből, és eladsz kétmillió lemezt.
JAMARKO MILLER MARY UNOKATESTVÉRE
Most ide menj, oda menj! Te meg csak állsz, hogy "Mi van?"
Folyton csak történtek és történtek a dolgok,
és annyira gyorsan zajlott minden, hogy bár tudtam, milyen izgalmas ez számára,
az is látszott rajta, hogy egy kicsit meg van ijedve.
Egy kicsit olyan volt, hogy "Na, ez most mi?
"És ez mi? Bármi is az, félek tőle.
"Bármi legyen is az, rettegek tőle."
Lényegében saját magamtól rettegtem.
Kerüljön bármibe, hogy kényelmesebben érezzem magam,
jelentse az az ivást vagy a még több kokaint,
megtettem, hogy lazítsak, és befogadjam az egészet.
SOHA NE SZÍNLELD!
Kiköpött Schlobohm.
Olyan, mint Schlobohm.
A lakótelepek, mi? Mindegyik ugyanígy néz ki.
Szerintem a Schlobohm még rosszabbul is.
Emlékszem, amikor először hallottam magam a rádióban.
Azt hiszem, azt mondtam: "Köszönöm, Istenem!"
Tudtam, hogy képes leszek kijuttatni anyát, a nővéremet
és a családomat a telepről.
De nem rémlik, hogy boldog lettem volna.
Az biztos, hogy volt egy váltás a családunk életében.
BRUCE MILLER MARY TESTVÉRE
Egyik nap még éltük
a lakótelepi élet mindennapjait,
aztán egyszer csak meghallottuk
Mary dalait a rádióban,
de még mindig a telepen éltünk.
Aztán már csak arra eszméltünk fel, hogy a kertvárosba költöztünk.
Rendkívüli volt. Kemény váltás.
-Üdv! -Jó napot, hölgyem, hogy van?
-Frank Higgins vagyok. -Mary.
A saját sikerem szerintem az,
amikor a szívem mélyén
elég boldog vagyok ahhoz, hogy tudjam, sikeres vagyok
és azt, hogy valami nagyszerű dolgot tettem,
valamint elég nyugodt vagyok, hogy tudjam, remek vagyok,
vagy remek dolgot tettem, és ezért ezt csak most fogtam fel.
Akkoriban még nem értettem,
mert a szívem mélyén nem éreztem magam jó embernek.
"Hé! Tudom, hogy ilyen és ilyen embernek láttok.
"Bulinak tűnik az életem."
"Képzeljétek, az én életem is szívás!
"Mindent megteszek azért, hogy sikeres legyek,
"a túl legyek a múlton, és jobb legyek.
"Annyi pénzed van, ez..." Ez mind hülyeség.
Sok embert ismerek, akinek volt pénze, elveszítette, majd megint lett neki.
Mindez nem változtat az érzéseiken.
Nem is tudtam élvezni azt,
ami történt. Nem tudtam élvezni a sikeremet.
A párkapcsolatomban mindketten fiatalok voltunk,
valamint hihetetlenül sikeresek.
Nagyon szerettem, de egyikünk sem tudta
kezelni a saját sikerét.
Szóval rossz irányba haladt a kapcsolatunk,
egészségtelenné vált.
Sok volt a manipuláció.
Így volt, de attól még ott voltam.
"Le fogom butítani magam.
"Nem nyújtom a maximumot,
"hogy ne higgyem különlegesnek magam, és így veled lehessek."
Amikor először találkoztam Maryvel...
WINDMARK STUDIOS SANTA MONICA, KALIFORNIA
Melegítőszett volt rajtad, velúr halászsapkával.
Timberland bakanccsal...
Így ültem a sarokban.
CHUCKY THOMPSON A MY LIFE PRODUCERE
"Én aztán hozzá nem szólok!"
"Mindenkit simán elver, aki itt van."
Új voltam a zeneiparban.
Volt pár dalom, amit már kiadtunk,
aztán odajött hozzám Puff azzal,
hogy: "Fel kell vennem egy lemezt Maryvel. Ha benne vagy, csináljuk!"
Sokan jöttek oda megkérdezni tőlem:
"Felül tudod majd múlni az elsőt?"
Azért kérdezték,
mert általában nem sikerül jobb lemezt készíteni az elsőnél.
Akkor kezdtem el Chuckyval és Bubbal dolgozni.
A Bub-láznak sosincs vége.
Huszonhárom voltam, több énekesnek is írtam dalokat,
erre jött Puff: "Hallod, nagyon kellene pár szám Marynek."
Mondom: "Jó, király."
Amikor először találkoztunk, Mary nagyon menő volt.
Kinyílt a liftajtó, nem voltak vele biztonságiak,
én meg mentem, így...
Mondom neki: "Hé! Történelmet fogunk írni. Slágereket fogunk csinálni."
Mire ő: "Tényleg? Hát, majd meglátjuk."
Mondom: "Oké, király. Jól figyelj!
"Jól figyelj, Mary, mert meg fogod változtatni a zeneipart!"
A többi már történelem.
Mindig szerettem én irányítani a környezetemet,
mert nem igazán bízom az emberekben, nem szerettem, ha sokan vannak körülöttem,
kivéve, ha ismertem őket.
És ha nagyon közel álltunk egymáshoz.
Hogy vagy?
Nem is nagy énekesként tekintettem Maryre.
Inkább úgy, mint egy testvérre,
és biztosra akartam menni, hogy királyi,
de mégis szolid gettós hangzása lesz minden dalnak, amit...
Amit én írok neki.
Abban az időben, a '90-es évek elején
rengeteg olyan dal volt,
ami 20 évvel korábbra tekint vissza, azaz a '70-es évekre...
...ami a feketéket kizsákmányoló filmek kora volt,
és az energikus utcai zenéké, utcai életé...
...és azt testesítettük meg.
Egy környékről származunk, vagy nevezzük, ahogy akarjuk,
és nem volt mindig mese habbal ott élni.
Szóval amikor jó dolgot talál az ember,
szinte meglepődik, értitek?
"Létezik jó is a világban."
Őszinte leszek.
Kijött az első lemez, a 411,
és Puff nagyon erőltette a divatvonalat,
és kicsit sok is volt.
Azt mondtam: "Várj, Joe, szerintem ennél több is rejlik a csajban!"
Szóval a dalok, és ahogy megközelítettem a zenét...
Én csak azon agyaltam.
Fején találtad vele a szöget. Beletrafáltál a sötétségbe.
Még az utcába is, ahol nevelkedtem.
Minden szarságba, ami az életem része volt.
A What's the 411? király volt. Remek volt. Nem volt vele semmi baj.
De mire a My Life-hoz ért az életem,
elbaszott volt minden,
és arra vágytam, hogy a zenén keresztül megértse ezt valaki.
És te megértetted.
Sokkal őszintébb volt a My Life, mint a What's the 411?
A What's the 411? király volt, amikor kijött,
de irányt váltottunk, ami az igazságot illeti,
és a My Life merőben más volt.
A Be With You adta meg a kezdőlökést az egész hangulatnak.
Akkor hallottam először, amikor Puff eljött hozzám Jersey-be,
és azt mondta: "Ezt hallanod kell!"
Olyan izgatott volt, hogy alig fért a bőrébe.
Beültem Puff-fal a kocsiba, és elkezdődött...
És abban minden benne volt, amit akkor éreztem.
Én meg... Lehet, hogy ott helyben elkezdtem szöveget írni rá.
MONDD KI, AMIT GONDOLSZ
Azzal a dallal kezdődött minden.
Beleadtam a lelkemet abba az albumba.
Egész nap dolgoztunk.
Az volt az első dala.
Egész nap a beatet hallgatta. Az egész házban az szólt.
Nem lehetett mást hallani,
és folyamatosan csak írta és írta a szövegeket.
Emlékszem, hogy amikor azt a dalt írtuk,
nagyon bizonytalan korszakát éltük az életünknek.
Én akkor szakítottam Misával.
Marynek sok gondja volt K-Civel.
Egy New York-i stúdióban voltunk,
ahonnan ki lehetett látni, és esett az eső...
Olyan nap volt,
amikor az ember könnyes szemmel járkál,
hiszen csak összetört szívű kölykök voltunk.
Komolyan mondom, Misa volt a mindenem.
K-Ci pedig Mary mindene.
Csak néztünk egymásra a stúdióban, és sírtunk.
A fájdalomnak hála, közelebb kerültünk egymáshoz.
Onnantól kezdve úgy voltunk vele:
"Bassza meg, nem, akkor is megcsináljuk!"
Az egész My Life lemez arról szól: "Szeress, kérlek!"
"Ne menj el, szükségem van rád!" Egy segélykiáltás volt.
"Nem foglak bántani, hidd el!
"Nem akarok nélküled élni. Ne menj el!"
Ezeken ment keresztül.
Tehát arról írtunk. Azt helyeztük a középpontba.
QUAD STUDIOS NEW YORK, NEW YORK
Bub!
Szia, csajszi! Úgy szeretlek!
Mi újság?
-Jó látni téged! -Téged is, bébi!
Veled dolgozni azokon a dalokon
gyógyító hatású volt, és a Never Wanna Live...
Sírhatnékom van tőle. A Don't Go-tól is.
Ne kezdd!
-Dehogy. -Ne kezdd!
-Igyekszem nem sírni. -Komolyan mondom,
a könnyeimmel küszködöm, mert a fülkében mindketten sírtunk.
Tudom, emlékszem rá.
Soha nem felejtem el. Nézd, így!
-Emlékszem rá. -Így sírtunk.
Azt mondogattam: "Semmi baj, Mary. Minden oké."
-De olyan erős volt a dal! -Igen.
Patakokban folytak a könnyeink, és csak annyit láttam, hogy bólogatsz.
Emlékszem, hogy a hasam is fájt.
Egyszerre éreztem fájdalmat és örömöt.
Nem tudom leírni. Őrültségnek hangzik.
-Dehogyis. -Én ezt éreztem.
Már az elejétől kezdve.
Nem tudok élni...
Mármint...
A szíve legmélyéről jött. Kérdés nem fért hozzá.
Minden benne volt. Nem volt felvizezve semmi.
Kiadott magából mindent, amit érzett.
Baszki!
-Könyörögtem. -Ja, őszinte voltál.
Azt mondtam...
Ez ám a dal, ember!
Megríkat. Aztán ott van a Don't Go.
Nem tudtam, hogy lesz belőle valami.
Azt hittem, hogy talán meghalok.
Én magam is elég rossz passzban voltam.
Rengeteget ittam, azt gondoltam: "Van pénzem.
"Fiatal vagyok és gazdag, beutazom a világot."
De boldogtalan voltam.
Szóval annak volt értelme,
hogy én is kiadom magamból. Értitek?
"Én is szarul vagyok."
Szerintem az egyetlen dolog, ami mindkettőnknek segített, a zene volt.
-Az okozott jó érzést... -Így van.
...ha boldogok voltunk, ha nem.
Megmentette az embert, mert akkoriban minden keserű volt.
-Minden keserű volt. -Rossz volt.
Rossz volt akkor minden.
Amikor megismertem Maryt, mindketten ugyanazon mentünk keresztül,
egyszerre, a pasikkal.
Örök szerelmet és boldogságot ígértek,
szóval elköltöztünk, gyerekeket szültünk, családunk lett, tökéletes életet éltünk.
De nem volt tökéletes.
Van egy kérdésem.
Korábban itt volt a műsorban a Jodeci,
és Terry ezt kérdezte K-Citől. Nézd meg!
Össze fogsz törni pár szívet,
mert azt hallottam, hogy elveszed Mary J. Blige-ot.
-Dehogy, ember! -Nem!
Ez csak pletyka. Érted?
Ez egy amerikai pletyka...
Bejelentem, hogy K-Ci nem nősül meg.
Tehát akkor nincs eljegyzési gyűrű?
Aha. Mindegy. Haladjunk, ha lehet!
-Jól van. De... -Undorító.
Amikor mindez megtörtént, azt mondtam: "Dobd ki,
"keress mást!"
A testvéreként ezt mondtam neki.
"Jobb vagy ennél,
"többet érsz ennél." Bocsi, nem fogom vissza magam.
Én nem...
Egyáltalán nem vagyok kedves nővér.
Én azt mondtam: "Tudod, mit?
"Nem hagyhatod, hogy bárki is így bánjon veled!"
"Jobbat érdemelsz." Ha szerelmes az ember, ezt meg sem hallja.
Ebből semmit nem hall meg.
Csak azt akarta, hogy szeresse valaki.
Az egy szomorú időszak volt,
és folyton történt valami. Egyszerűen...
Egyszer átjött, és nagyon dühös volt.
Feldúlt volt. Nem tudjuk, miért,
és fizikailag bántalmazta Maryt.
Sokszor kellett szó szerint verekednem az életemért,
mert akárcsak az anyám, én is harcos vagyok.
Anyámnak is sok fizikai bántalmazást kellett elszenvednie,
és kislányként láttam, ahogy küzdött.
Amikor mindez velem is elkezdődött, csak anyára tudtam gondolni.
Nem egyszerű, nem egyértelmű,
nem tudsz csak úgy elsétálni, amikor túl bizonytalan vagy,
mert azt hiszed, hogy ennél jobb nem jár neked,
és a buta rajongás, amit szerelemnek hiszel,
az egyetlen dolog, amibe kapaszkodhatsz.
És bármi rossz is történik,
nem akarod elengedni az illetőt, mert úgy érzed, ő igazol téged,
vagy miatta érzed azt...
Gondolom, szeret, de akkor is őrület az egész.
Soha nem fogom megérteni, miért voltunk olyan sokáig együtt.
Gondolom, a bizonytalanság miatt hittem, hogy minden jó.
Csak egy dolog hozza rendbe az életünket, ha megtanuljuk szeretni önmagunkat.
Nálam ez nem volt meg. Nem szerettem magam.
Egy hatalmas, sötét lyukba zuhantam.
A depresszió, amit az a kapcsolat eredményezett,
rengeteg olyan dolgot hozott vissza az életembe,
amik gyerekkoromban, kislányként történtek velem.
Olyan volt, mint egy hógolyó,
mint egy lavina, amibe mindenféle dolog beleragad,
és ismét visszatér az életembe.
Egy nagyon sötét, depressziós korszak kezdete volt.
Próbáltam elinni az életemet,
addig drogozni, míg meg nem halok.
Legtöbbször csak depis voltam, és nem akartam élni.
Kerültem anyámat,
mert nem akartam, hogy úgy lásson.
Nem akartam, hogy a nővérem vagy bárki úgy lásson,
mert már kezdtem mindenről lemondani.
Úgy éreztem, mintha ordítanék,
de körülöttem mindenki azzal nyugtat,
"semmi baj", mert nem tudom elmondani nekik, mi van velem.
Kiabálsz, de nem jön ki hang a torkodon.
Nagyon inspiráló volt,
amikor tollat és a papírt ragadott,
és elkezdte leírni, ami a szívét nyomta.
Harcolt a szívéért.
Azzal a lemezzel a szívéért harcolt.
Az életem nem a napsütésben zajlik. Az én életem pokol.
Az én életem arról szól, hogy nem tudom kiverni a fejemből...
Ami történt velem.
Nem tudtam kiverni a fejemből, hogy molesztáltak.
Gyerekkoromban, ötéves koromtól fogva
olyan dolgok történtek, amikről nem fogok beszélni.
Annyi minden történt velem kislányként.
De azért volt nálam a toll.
Mindent, ami bennem kavargott,
ki tudtam adni...
Elénekeltem. El tudtam énekelni, meg tudtam írni.
Csak úgy tudtam túlélni.
Csak úgy tudtam magam mögött hagyni azt, amin épp keresztülmentem.
Elég!
Ez most nagyon ijesztő volt.
Baszki, ez nagyon
-ijesztő volt! -Ember!
"Csak nyugodtan, mindig csak egy napot!
"Minden rajtad áll. Mihez kezdesz?"
A szöveg akkor jutott eszembe, amikor meg akartam halni.
Mert abban az időben úgy éreztem.
Azért írtam, hogy felszabaduljak,
hogy mozoghassak, hogy ne legyek annyira korlátozva,
hogy ne ragadjak le.
Szó szerint az életemért írtam.
Nem számít, mennyire fáj az igazsággal foglalkozni,
bármi is legyen a valóság, az nyitja ki az ajtókat.
Érezni kell, hogy meggyógyuljunk.
MEG FOGSZ BÉKÉLNI MAGADDAL
Szeretném, ha tudnád,
hogy ha esetleg megfordult benned, hogy senkit nem mentesz meg a zenéddel,
az enyémet sikerült megmentened.
Le akartam ugrani, de nem ment, mert hallottam a hangod,
amikor azt énekled: "egy rendes nőt nem lehet lefogni." Köszönöm! Szeretlek.
Ne már! Gyere ide!
-Köszönöm szépen! -Maradj erős!
-Az leszek. -Gyönyörű vagy.
-Köszönöm szépen! -Nincs mit.
Marynek sok olyan pillanata volt, ami...
Sokszor nem akarjuk beismerni, hogy úgy érzünk,
nem is akarunk beszélni róla.
Ijesztő ennyire nyíltnak lenni, és tudatni a világgal.
"Fáj. Össze vagyok zavarodva.
"Nem tudom, mit tegyek. Szomorú vagyok és magányos."
Szerintem alapból nehéz felnőni.
Kemény dió. Próbálunk rájönni, kik vagyunk,
de közben mások is mondják, hogy kik vagyunk,
ami nagyon idegtépő. Szóval...
A My Life számomra azt jelentette...
"Van rajtam kívül más is, aki ugyanezt érzi."
Amikor nehéz időszakot él meg az ember,
automatikusan azt gondolja, hogy egyedül van,
nem érti meg senki, mással ilyen nem történik.
De ott van Mary.
Azt mondja: "Nem vagy egyedül.
-"Túl fogsz jutni ezen." -Nem vagy egyedül.
A My Life számomra egy himnusz, ami arra késztet, hogy erős legyek,
és adjak bele mindent,
amikor valamin keresztülmegyek.
Én mindig olyan ember voltam,
aki nem tudta elmondani az igazat.
Főleg akkor, ha fájdalmas volt,
vagy ha azt kellett színlelnem, hogy erős nő vagyok.
Belül pedig minden szétesett.
Nagy űr volt bennem,
és folyton arra gondoltam: "Mikor fog ez végre megváltozni?"
Amikor azt mondta: "Nem kell megjátszanod magad",
elgondolkodtam: "Tényleg?"
"Tényleg lehetek önmagam?"
-Nagyon szeretem. -Én is.
Amikor 13-14 éves voltam,
a My Life-hoz hasonló dolgok tartottak egyben.
Igen.
Elég rossz volt akkor minden.
Miért ér ennyi kín egy gyereket?
Sok trauma és bántalmazás ért, amikor kicsi voltam.
Szóval...
Különösen a My Life című daltól
éreztem azt, életemben először,
hogy van valaki, aki ugyanazt érzi, mint én.
Azt is meg szeretném osztani veletek, hogy az életem egyik szakaszában,
amikor 16 éves lehettem, öngyilkos akartam lenni.
Elég...
Cikiztek, mert nagydarab voltam, mert önmagam voltam.
És mert meleg voltam, meg minden.
Túl sok volt az egész.
A My Life című dalnak köszönhetem,
hogy végül sikerült lebeszélnem magam az öngyilkosságról.
-Az remek. -Igen.
-Gyönyörű. -Igen.
Szeretném, ha a rajongóim megértenék, hogy milyen fontosak számomra,
mert akkoriban nem gondoltam volna, hogy megélem ezt a napot.
Nem hittem, hogy még életben leszek.
De egy nap, amikor minden túl sok volt, történt valami.
A nappaliban ültem, előtte egész éjjel fent voltam.
Úgy tűnt, mintha kinyílt volna az ablak, és belebegtek volna a felhők.
Nagyon be voltam állva.
Hevesen dobogott a szívem.
Vasárnap reggel volt.
Vasárnap reggel mindig furán érzem magam.
Mindig azt érzem, hogy Isten tényleg látja, amit csinálok.
Arra gondoltam: "Nem akarom folytatni ezt. Ezt be kell fejeznem."
Vagy az életet választod, vagy a halált, és nekem az élet kellett.
És nem is én voltam fontos önmagam számára, hanem a rajongóim.
Megvették a lemezemet, meghallgatták, amit mondtam.
Azt mondták: "Átérzem."
Ez volt annak a kapcsolatnak a kezdete.
Szerintem arra volt szükségem.
Kellett valaki, aki megértett.
Mert úgy éreztem, soha nem értett meg senki.
Segítettek abban, hogy legyen kedvem élni,
hogy túléljem az utat.
Nagyszerű, fontos dolgot tettünk azzal,
hogy inspiráltuk egymást,
hogy arra motiváltuk egymást, hogy élni akarjunk, felkeljünk másnap.
Szeretném, ha az emberek tudnák, hogy...
Nincsenek egyedül, hiába érzik úgy.
Katonák vagyunk. Mindannyian.
Dolgunk van, harcolnunk kell, és együtt kell megvívnunk a harcot.
Gyerünk, emberek!
A tehetsége, ahogy énekel...
...mind mélyről jön, és emögött trauma áll.
Mint egy lufi,
amit traumával és fájdalommal töltünk meg.
Már túl sok, valahol ki kell engedni.
Ha kiszúrjuk egy tűvel, felrobban az egész világ.
Mary ezt tenné, ha nagyon feldühítené valaki.
Képes felgyújtani a házat, úgy, hogy ő is bent van,
ha keresztbe teszel neki. Tudom.
De úgy is meg lehet oldani, hogy megfogjuk a lufi száját,
és lassan engedjük ki belőle a levegőt,
hogy semmiben ne essen kár.
Szinte zsigeri dolog. Egy kislány kiáltása.
De gyönyörű, mert rendkívül gyógyító hatása van.
...az érzelmeid.
Ez meg ki? Az én kicsikém! Nézzétek a kislányomat!
Úristen!
A címadó szám, a My Life.
-Nézzenek oda! -Ugye?
-Az arcod! -Most tiszta csontváz vagyok.
Nem igaz. Helyes vagy.
A szemed ugyanolyan, mint most.
...de minden érzelem benne van.
Nos, akkor írtam, amikor...
Jersey-be költöztem.
Akkor álltam neki a második lemeznek, azt hiszem.
Az alapján írtam, amit megfigyeltem,
már kis koromban is,
az embereken, a szerelmespárokon, amikor gondjuk volt.
Az arcomból ítélve szerintem nem bírtam a riportert.
Nem akartam túl sokat mondani.
Nem akartam elmondani,
hogy milyen gondjaim voltak, mert semmi köze nem volt hozzá.
Akkor nagyon bunkó voltam.
Ha úgy éreztem, hogy rossz a légkör,
visszafogtam magam.
Nem akartam, hogy tudja, mi ihlette valójában a dalokat.
Semmi köze nem volt hozzá.
-Érted? -Mire gondolsz?
-Min mész keresztül? -Mindegy.
Érted? Legyen szó bármiről.
Ő a gyerekem, őt akarom megvédeni.
Azt a lányt,
és a kis ötéves Maryt a mai napig védem.
-Érted, miről beszélek? -Nem.
Mindegy, úgysem érted.
Belül kíváncsi vagyok.
Mert soha nem ismertek igazán.
Mindig nagyon erősek voltak a megérzéseim,
és olyankor védeni akartam magam.
Ott is ezt tettem.
Mert nem tudtam, hogy az én vagyok.
Basszus, sírhatnékom van!
Nem tudtam, hogy az én vagyok. Az a Mary J. Blige,
aki ilyen bátor lesz, és ennyi mindent megtesz majd.
Nem tudtam, hogy ilyen vagyok.
Gondolom, ez történik, ha egy olyan környéken nő fel az ember,
ahol a lányok nincsenek biztonságban.
-A lányok nincsenek... -Az ösztöneidre hagyatkozol.
Igen.
Ezért Isten az én ösztönöm.
Nem tudtam, hogy ki vagyok.
De önmagam voltam. Ezért voltam képes megtenni.
Mindig is ez az ember voltam.
Csak nem tudtam.
Csak le kell ülni,
és felfogni, hogy Isten ott van a zsigereidben.
Isten maga a szeretet.
Isten te vagy, amikor döntéseket hozol...
Amit tenni akarsz, aki lenni szeretnél.
Szerintem akkor is mozgásban kell lennem, ha félek.
Ki kell jutni, és tudjátok,
amint átlépitek a félelem küszöbét, vége. Mindennek vége, értitek?
Mindenre képesek lesztek.
MA EZT ÜNNEPELJÜK... MY LIFE
25. ÉVFORDULÓ MJB
Boldog 25. évfordulót
a My Life lemeznek!
Kezdjük!
A My Life-ot csak 16-17 évesen fedeztem fel,
amikor életem legnehezebb időszakát éltem.
Megemésztettem a dalszövegeket. Arra gondoltam: "Ezt a nénikém írta."
Úgy éreztem, annak ellenére, hogy a tömegnek, magadnak írtad,
akárhányszor meghallgatom, nekem szól.
Kicsi Xe, nem a tömegnek írtam.
-Hanem mert ki kellett adnom magamból. -Értem.
Az a lemez segélykiáltás volt.
-Segítségre volt szükségem. -Aha.
Én is ugyanazt éreztem, amit te.
Boldog akartam lenni.
Bármi történt, az volt bennem: "Boldog akarok lenni."
"Szeretném, ha ez a férfi nagyon szeretne."
Pedig azt akartam, hogy én szeressem önmagamat.
-Igen. -Pontosan.
Ebben a korban arra jöttem rá,
hogy ezekből a dolgokból nem keserűen kell kilábalnom.
Hanem jobban, és meg kell bocsátanom.
Most kell dönteni, mert az élet olyan, amilyenné alakítod.
AZ ÉLETEM A NAPSÜTÉSBEN
A szomorúságban az a jó, hogy boldog vagy, miután legyűrted.
És a szomorúságot, ami azon a lemezen van...
most már győzelemnek érzem.
-Hogy vagy? -Örvendek.
Köszönöm, hogy időt szakítottál rám. Nagyra értékelem.
A világ azt mondja, értéktelen vagy,
de te felállsz, és bebizonyítod, hogy számítasz,
a történeted jelent valamit, a történetednek van hatása.
És nem, nem a Harvardra jártam.
De nekem is van egy történetem, ami megváltoztatja valakinek az életét.
TIDAL X CRWN LE POISSON ROUGE - NEW YORK, NEW YORK
Ez az!
Ez az, igen!
Vicces, mert az a dal nagyon sötét,
és a lemez a fájdalomról szól. De mintha vidámabb lenne.
Pozitív, üdítő... Úgy hangzott...
Pozitív, de az első sor így szól:
"Ha jó az időzítés, nem akarok vitatkozni."
Mindig csak a vita.
Az All Night Long pedig:
"Bébi, ma este ne vitatkozzunk..." Szóval...
Próbáltam pozitív maradni a sötét helyzetekben. Igyekeztem
jól érezni magam, amikor csak tudtam.
Az egyik legfelemelőbb dal az első kislemez,
a Be Happy, ahol azt állítod:
"Itt a helyem.
"Nem érdemlem meg, de megérdemlem, hogy megkapjam."
Az egyik legerősebb dalszöveg:
"Hogy szeressek mást, ha nem szeretem saját magam eléggé, hogy tudjam,
"mikor jött el az idő?"
Igen.
Ezt éreztem.
Még ma is ezt érzem. Érted?
Most itt tartunk.
Az út abból áll, hogy mindennap megpróbálunk boldogok lenni.
Ez minden, amire törekedhetünk.
Sok a gond, és sehol sem tudsz megszabadulni tőlük.
Van, aki a fegyverhez nyúl.
Van, aki a droghoz.
Vannak, akik soha nem tudják kifejezni önmagukat,
és fiatalon halnak meg, vagy korán mennek el.
Szorongás, mindenféle ilyen szarság.
De ha ki tudod magadból adni,
ha szabadon ki tudod fejezni önmagadat,
van egy csomó ember körülötted, aki azt mondja:
"Baszki! Én is ugyanezt érzem.
"Hadd hallgassam ezt tovább!"
BARCLAYS CENTER BROOKLYN, NEW YORK
Ez az!
Hányan akartok boldogok lenni ma este?
Ha tényleg a boldogság a célotok,
énekeljétek nagyon hangosan ezt a dalt,
mert én is csak boldogságra vágyom!
Énekeljetek
Ha szereted magad, elfogadod a hangodat,
bízol magadban.
Azt tartod szem előtt, ami neked jó,
nem azt, ami mások szerint fontos számodra.
Egyszerű szeretni önmagad.
Nem tudsz mást szeretni, ha nem szereted önmagad.
Ez a legnehezebb dolog.
Mary még mindig ott van velünk az úton.
Itt lesz nekünk. És az út során
meg fogja osztani velünk az életét.
A My Life hatalmas áldás volt.
Azt mondanám, felhatalmazott minket arra,
hogy kimondjuk az igazat, és megváltoztatta az életünket.
Ha itt vagy, és igazi Mary J. Blige-rajongó vagy,
próbára tettek, nehéz időket éltél át,
de önigazolást szereztél.
És hidd el...
Várnak még ránk nehéz időszakok és sötét gondolatok.
De most ahhoz a kemény maghoz szólok,
akik 1991 óta mellettem vannak,
akár jó, akár rossz passzban vagyok,
és nem hagytak el, bármi történt.
Szükségem van rátok.
Köszönöm!
-Ez most komoly? Imádlak. -Azta, bébi!
-Imádtam! -Azta!
Igyekszem!
-Ez az! -Tényleg te vagy az?
-Igen! -Jól van!
Áldalak téged, Atyám. Áldom a szent lelkedet.
-Köszönjük, Jézus! -Atyám, köszönöm szépen,
hogy most jelen vagy!
Köszönjük ezt a fenomenális estét.
Egyetértünk, mondjuk, hogy ámen!
Ámen!
Mindennap változunk, fejlődünk, és Mary ezt megmutatja a rajongóinak.
Igen, rossz nap volt a mai, de holnap új nap virrad,
és újrakezdheted.
Még mindig sokat kell magunk mögött hagyni,
amit eddig nem sikerült. De rajta vagyok az ügyön.
És a rajongóim is harcolnak.
Gyógyítjuk egymást,
oda-vissza küldjük egymásnak az energiát,
és segítünk egymásnak a fejlődésben.
Évek óta ezt csináljuk.
-Szia, Mary! -Szeretünk téged!
Szeretünk, Mary! Hatéves korom óta te vagy a szívem, a lelkem,
amióta járni és beszélni tudok.
Gyerünk!
Mindig énekes akartál lenni?
Vagy volt valami más, amit csinálni akartál?
Mielőtt bementél a fülkébe, és felvetted a dalt?
Mindig tudtam, hogy...
Tudtam énekelni, és akartam is. De...
Nem csak az éneklés járt a fejemben,
mert nem gondoltam volna,
hogy ez olyannal is megtörténhet, mint én.
-Érted, hogy értem? Mint mi. -Igen.
Mivel sok munkát fektettél ebbe a lemezbe,
jobban érzed magad, amiért tettél valamit...
Önmagadért? Tőled jött az egész?
Tényleg jó érzés, mert nagy kihívás volt,
és soha nem voltam elég magabiztos ahhoz, hogy megmutassam valakinek,
és megkérdezzem, tetszik-e.
Amikor végre összeszedtem a bátorságomat,
megmutattam pár embernek, imádták, és ez boldoggá tett.
Tovább írtam, tovább csináltam.
Andre, neked ez feltűnt?
Láttam Maryt felnőni...
Amikor írta a dalokat, és amikor meghallgattam őket,
úgy éreztem, Maryből kezd teljes értékű énekes válni.
Minden tőle származik.
Mary J. Blige egésze az ő érzéseiből ered.
Elég önbizalmat kapott, hogy tudja...
Tudom, hogy már azt gondolja: "Én vagyok Mary J. Blige."
És ezzel nincs semmi baj, ugye?
Boldog szülinapot
Boldog szülinapot, Mary
Boldog szülinapot
Két torta a királynő számára.
Kié a másik torta?
A tiéd. Megérdemled a választás lehetőségét.
-Csoki vagy vanília. -Választhat a csajszi.
Mary, 18 éves voltál, amikor megismertelek.
Hallottam a hangodat, a szívedbe láttam,
és láttam, hogy tehetséges vagy, csak megvoltak a magad problémái.
De az a nagyszerű dolog a személyedben,
hogy vászonra tudtad vetni a gondjaidat,
és az emberek szeme láttára sikerült túllépned rajtuk.
Az, hogy leküzdötted őket, nagyon inspirál minket.
Szóval egészségedre, Mary!
Egy igazi királynő vagy.
Éljen!
-Egészségedre! -Köszönöm szépen!
Csak meg akarom köszönni, hogy kitartottatok mellettem,
és hittetek abban, hogy megélek még egy évet, még egy szülinapot,
mert én nem gondoltam, hogy menni fog.
Az élet szép,
de az Isten által teremtett és termő dolgok közepette
mindig vár ránk kihívás.
De én az életet, a jót választom,
és tovább dolgozom Maryn,
mind spirituális, mentális és fizikai értelemben.
Az én Marym az én kisbabám, a kis Mary, a nagy Mary,
a zavarodott Mary, mindenféle Mary.
Eltartott egy darabig, míg ideértünk.
És... Lassan 50 évesek vagyunk, most vadulni fogunk!
Csak most kezdőik. A java még most jön!
Köszönök nektek mindent. Hálás vagyok,
és nem fogom hagyni, hogy még egyszer elvegyék az erőmet...
-Így van. -...vagy az örömömet.
Nehéz dolog embernek lenni.
De szerintem
jó irányba fejlődtem.
Ami mindig ugyanolyan, az a szívem.
És a szívemben az a yonkersi kislány él.
A tinédzser, aki próbál túljutni a rossz dolgokon.
A szívem soha nem felejti el, milyen környéken nőttem fel,
és visszamegyek segíteni másokon.
Nem fogok félni attól, hogy vállaljam az igazamat, önmagamat,
és így segítsek valaki máson.
-Kívántál? -Igen.
Szerintem nem kívántál.
-Kívánj! -Honnan tudod, hogy nem?
Mert ismerlek. Kívánj kettőt!
Nem szeretek kívánni, szóval inkább hinni fogok abban,
hogy amire a szívem vágyik, az valóra fog válni.
-Ámen! -Ámen!
Ezt a filmet Andre Harrellnek ajánlom.
Szörnyen hiányzol, és teljes szívemből szeretlek.
A fényed mindig olyan vakító volt, hogy mindannyiunkkal meg kellett osztanod.
Köszönöm, hogy hittél bennem, és esélyt adtál nekem.
Soha nem felejtelek el.
Örök szeretettel: Lányod, Mary J. Blige.
A feliratot fordította: Kohl János
Kreatívfelelős Csonka Ágnes