Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Op at stå. Kom så.
Modtageren af en Lifetime Achievement i 2019...
Nomineret til 31 Grammy'er...
Nomineret til to Oscars i morges.
Hun er en global superstjerne, der har vundet ni Grammy'er
og solgt over 50 millioner albummer.
Hun har en stjerne på Walk of Fame.
Hun har lavet en ny slagsang for kvinder.
Den ubestridelige dronning af hiphop og R&B, Mary J. Blige.
Sådan. Perfekt.
Det føles godt at være her i min karriere,
og jeg har lavet mange ting ind imellem musikken. TV, filantropi...
Lidt op med hagen. Fint.
Kig om på mig.
Jeg har gjort stort set alt, hvad jeg altid har ønsket.
Flot! Hold den der, Mary.
Men succesen kommer, når man føler sig succesfuld indeni.
I lang tid vidste jeg ikke, at jeg havde succes udadtil,
for jeg var ødelagt indeni.
Under min opvækst i det nabolag, jeg boede i,
sagde man: "Lad være med at drømme. Lad være med at håbe."
Så min mission har været
at hjælpe kvinder til at tro på sig selv,
hjælpe mig til at tro på mig selv og føre ting ud i livet og lade folk,
især kvinder, se, hvordan jeg klarer den.
Jeg har udgivet 13 albummer men mit andet album,
My Life, er det vigtigste, fordi der var meget i mig,
der var meget galt, og der var meget, jeg havde brug for at sige.
My Life-albummet er nok mit mest dystre album.
Det er fra mit livs mørkeste periode.
Jeg har haft mange mørke perioder siden da,
men den her var et vendepunkt.
Det var en beslutning, jeg måtte træffe. Lev eller dø.
For det meste var jeg bare deprimeret og ville ikke leve.
Fordi jeg ikke elskede mig selv.
Jeg vidste ikke, at der var mange, der havde det på samme måde.
Hvordan har du det, søde? Fint, tak. Hvad med dig?
Det her album var meget vigtigt for dem.
De får mig til at huske,
at jeg ikke er den eneste, der gennemgår disse ting.
-Du er min inspiration. -Tusind tak.
Det var så lidt.
Tusind tak for al jeres kærlighed.
I ved, hvor virkeligt det er.
Mit liv er meget virkeligt.
Og det her fylder mig bare op. Tusind tak.
Hendes sårbarhed og hendes mod til at dele...
Det er det, jeg gerne vil have, at mine døtre skal se.
Jeg vil have dem til at se, at de kan udtrykke sig selv.
Hendes image, hendes historie, og hvordan hun fortæller den,
hun er så rå og sårbar,
så modig og uden frygt for at være den, hun er.
Hun gjorde det okay at sige: "Det er i orden at være mig."
Jeg har altid ønsket at se kvinder gøre det bedre, være stærkere,
være smukke, tro på sig selv.
Der er gået 25 år, siden jeg udgav My Life,
og jeg begyndte at tale med mine fans.
Jeg elsker dig, Mary!
Det er et sted, hvor jeg overlevede.
Så det er meget vigtigt at være her for at fortælle den historie.
Mary J. Bliges Mit liv
Mit liv, mit liv, mit liv, mit liv I solskinnet...
My Life-rejsen startede med Everybody Loves the Sunshine af Roy Ayers.
Der var noget med den plade,
der åbnede alt i mig.
Alle elsker solskin...
Det var den første musik, der ramte noget i mig, da jeg var barn,
fordi den fik mig til at glemme, at vi boede, hvor vi gjorde.
Den lyd gjorde mig helt vild.
Mit liv i solskinnet...
Der er noget ved det der "i solskinnet..."
"Mit liv i solskinnet" fik mig til at ville...
Den plade fik mig til at... Undskyld.
Den plade fik mig til at føle... At der var noget, jeg kunne få.
Jeg kunne ikke få fat i det, men jeg kunne få noget.
Mit liv i solskinnet var noget, jeg ville have.
SE, HVAD JEG HAR SET
Det var her, vi var, da jeg hørte den sang første gang.
Denne lille pige er hende, der hørte den sang.
MARYS NEVØ
Det lyttede far til. Ja.
Far elskede musikken.
MARYS SØSTER
Vi skulle udsættes
for al den musik, han elskede eller kunne lide.
-Både ham og mor. -Far havde Grateful Dead-albummer.
Når vi kiggede i hans musiksamling, var der alt muligt lort.
Det kunne være heavy funk, rock and roll.
Jeg tænkte: "Heavy funk og rock and roll? Hvad er det her?"
Det lyttede far til.
Det er det, der har formet dig til, hvad du laver i dag,
dine rødder og påvirkningen fra din fortid.
-Ja. -Ja.
-Det er Hastings. -Wow.
Jeg var fire, og Latonya var fem.
Da vi var cirka syv, flyttede vi til Schlobohm.
Mine forældre var blevet skilt.
Og min far var bare min ven.
Jeg elskede ham virkelig.
Så det var meget trist for mig, da han var væk.
Vi flyttede til et voldeligt miljø, og det var hårdt for min mor
som enlig mor at opfostre to piger.
-Min mor. -Se min smukke mor.
Selvom der var kærlighed mellem mor, min søster og mig,
måtte vi fra første dag kæmpe mod de lokale børn.
Jeg ved ikke, hvordan hun klarede det i det miljø.
Hun var sygeplejerske. Hun ville tage sig af sin familie.
Hun sang også i huset
og dansede og det hele.
Det er der, Mary har alle sine danse fra.
Hun hørte The Staple Singers, Gladys Knight eller Aretha Franklin
og gik rundt i huset og sang Clean Up Woman.
Uanset hvad mor gjorde, lød hun som dem. Jeg synes, hun var så smuk.
Jeg har altid villet være hende. Jeg ville ligne hende.
Jeg ville synge, som hun gjorde.
Jeg sang foran spejlet med en børste
og prøvede at efterligne dem, min mor lyttede til.
Men jeg løb ikke rundt og fortalte, at jeg ville være sanger.
Jeg sang bare højt.
Men jeg drømte ikke stort eller tænkte,
at jeg skulle være en stor stjerne.
For det fortalte vores miljø os ikke.
Vores miljø fortalte os, at det stoppede her.
Jeg var den lille pige, der kiggede
på visse kunstnere og visse ting i reklamerne,
i tv-serier og film og ville ønske, at jeg havde de ting.
Men i det nabolag
blev folk jaloux eller vred på en, hvis man havde noget.
Hvis man havde et smil eller en drøm.
Hvis jeg nogensinde havde drømt,
var det slut nu, især efter vi blev teenagere.
Da blev det værre.
Så jeg tænkte: "Jeg vil ikke lade nogen se mig smile for meget.
"De skal aldrig se mig smile." Jeg smilede aldrig, da jeg var teenager.
Det, folk ikke forstår ved at bo i almene boliger,
er, at det er et fængsel.
Det er som et fængsel i et fængsel i et fængsel.
Folk gør skade på sig selv og hinanden.
Folk lider.
Og mændene behandlede os kvinder forfærdeligt.
Jeg kan huske at have hørt kvinder blive slået.
Min mor var en af dem. Så jeg husker hendes smerte.
Jeg bar hendes smerte. Jeg bar naboens smerte.
Jeg bar smerten fra folk i hele miljøet.
Og jeg bar min egen smerte.
Jeg bad ikke om at komme hertil Jeg bad ikke om at blive behandlet dårligt
Jeg bad ikke om at blive misbrugt Jeg bad ikke også om at blive låst
Jeg bad ikke om ikke at blive elsket
Far, hvorfor?
Hvorfor forlod du os?
Når man vokser op i sådan et miljø,
er der mange ting, der kan ske for en lille pige.
Man drages mod alt, hvad der kan bedøve følelsen af at være trist,
af at være deprimeret, følelsen af had,
fordi man har hadet sig selv så meget.
Så man søger mod stofmisbrug, og hvad der ellers giver en god følelse.
Så det gjorde vi. Vi drak, vi tog på havnen.
Jeg tog på havnen med mine venner Mushy og Pidgey,
hvor vi drak vores smerte væk.
Fordi jeg forstår ikke engang, hvorfor vi bor her.
Hvordan kom vi hertil? Her skal vi ikke være.
Min mor skal ikke kæmpe. Hun burde ikke være alene.
Hun skal ikke være en kvinde i dette miljø,
der gennemlever et helvede.
At synge var flugten for mig.
At synge fik mig til at glemme, at vi kæmpede så meget.
Det fik mig til at glemme, hvad jeg gik igennem.
Selv da jeg var en lille pige, havde jeg usikkerheder.
Jeg var altid trist, men sangen gjorde mig fri.
Det var det, jeg havde. Det var det, jeg holdt fast i.
Hun var aldrig bange for at synge.
Hun sang også udenfor. Hun var aldrig genert.
Nogle gange var der sådan et lille studie i indkøbscenteret,
hvor man selv kunne optage et bånd.
Det var et rigtigt lille studie, bare i indkøbscenteret.
Man kunne betale for at få optaget et bånd.
Så der tog hun ind med min kusine.
Jeg sang Caught Up in the Rapture.
Og tog båndet med hjem.
Vi lyttede til det. "Du lyder godt."
Min stedfar lyttede til det,
og han sagde: "Jeg vil give det til min ven.
"Han er i musikbranchen. Han er sanger."
Det var Jeff Redd.
Da jeg hørte demobåndet dengang...
TIDLIGERE KUNSTNER HOS UPTOWN RECORDS
...hørte jeg smerten fra en generation.
Sådan var det med hende. Det var omkring '89.
Lige i slutningen af crack-æraen.
Der var mange børn, der måtte klare sig selv som børn.
Og da Mary åbnede sang, talte det til en generation
af børn, der voksede op i den æra.
De havde en A&R hos Uptown.
Han plagede mig hele dagen og bankede på min dør.
"Hvad er det, der er så vigtigt, Curt?" Han sagde: "Bare lyt til det her."
GRUNDLÆGGER AF UPTOWN RECORDS
Han afspillede Mary J. Blige, der sang Anita Baker.
Og jeg sagde: "Hvem er det?"
"Hun er 19 år gammel."
"Hvor bor hun?" "Yonkers."
"Jeg tager derud i morgen."
Jeg husker den dag, som var det i går.
Han var nedenunder, og jeg mener, han kørte i en sort BMW.
Jeg kan huske, jeg kørte i en firedørs BMW 750
og kørte ind i ghettoen.
Og jeg var iført himmelblå bukser, hvide Gucci-hyttesko
og en sort/hvid gepardplettet silkesjorte og havde store solbriller på.
Han havde en sort- og hvidprikket skjorte på,
og jeg frygtede for ham, for han var en meget velhavende mand
i det her forfærdelige kvarter.
Jeg sagde: "Kom nu, Andre." Jeg vinker ham over gaden.
Så vi tog elevatoren ovenpå.
Han sagde: "Syng."
Min mor var der nok. Jeg tror, folk var over det hele,
men jeg kan kun huske ham, og hvad jeg skulle gøre,
for jeg lukkede alt ude for at synge.
Jeg sang hele Anita Bakers Rapture-album.
Han stirrede bare på mig og sagde: "Du godeste!"
Jeg husker, at jeg sagde til Marys mor og hendes søster,
at: "Din datter, Mary, bliver en af de helt store.
"Hun vil blive til noget blandt musikkens konger og dronninger."
Jeg tænkte: "Ja, det er fint."
For når som helst kan nogen trække tæppet væk under en.
Det var det miljø, vi boede i.
Uanset om hun troede på, at det kunne ske,
troede jeg, at hun inderst inde vidste, at med hendes talent
var hun bestemt til noget større end at være hjemme.
Jeg sagde, at vi ville have hende. Velkommen til Uptown Records.
Tak.
-Anita Baker er min engel. -Hvor er I søde. Tak.
LIVET KAN KUN VÆRE, HVAD MAN GØR DET TIL
Den ville være god som den første. Og nummer to, hvis den dur.
Mange mennesker omkring mig vidste, hvad der var på vej.
Og hvad jeg havde i mig.
Hvordan har I det? Hej, de damer.
Jeg var 14.
Jeg hørte You Remind Me, den første video og hun havde den ferskenfarvede dragt på.
Der var intet som det.
At se en kvinde fra en baggrund, der minder om min,
realisere sig selv.
Det gav mig meget håb.
Du har været en inspiration for mig, siden jeg var lille.
-Jeg ved, du hører det hele tiden. -Tak.
Kig herhen.
-Perfekt! Smukt! -Mange tak.
De syntes, jeg var mere talentfuld, end jeg selv mente.
Hej. Hvordan har du det?
-De kendte mig, før jeg kendte mig selv. -Jeg elsker dig.
-Vi er to af dine største fans. -Tak.
Da jeg først mødte Mary, arbejdede jeg på Uptown.
Hun kom ind på mit kontor og sang for mig.
Der var en hæs,
ghetto-agtig smerte,
ligesom alt det, der foregik,
fordi der var en masse smerte i gaderne.
Og der var mange unge sorte kvinder,
der kunne forholde sig til, hvor hun kom fra.
De havde ingen stemme derude.
Her var en pige fra ghettoen i Schlobohm med en attitude,
som gerne tager en slåskamp, og som har et ar i ansigtet.
Hun fik en flænge i ansigtet.
Jeg tænkte: "Hun bliver stor,
"for ingen lyder som hende."
Han troede på mig mere, end jeg selv gjorde.
Jeg vidste ikke, hvad jeg havde. eller hvem jeg var, men han gjorde,
og han hjalp mig til at tro på, at jeg var en rigtig kunstner.
Og jeg havde brug for det skub. Jeg havde brug for motivationen.
Jeg havde brug for det der: "Du kan godt. Jeg er stolt af dig."
Jeg havde brug for alt det, han gav mig, for jeg var meget usikker.
Mary kommer fra Schlobohm-boligbyggerierne,
hun har en fod der og kæmper for at komme ud...
...og en fod i lydstudiet
med en mulighed for at give denne stemme til verden.
For Puff var det tidligt i hans karriere,
og han ville gerne skille sig ud og skabe sig et navn i Uptown.
Vi var meget støttende. "Værsgo, gør det.
"Vi giver dig ressourcerne, så du kan give den gas."
Det, jeg fortalte dig inden,
var, at du skulle synge det med overbevisning,
og det gjorde du.
-Det var godt. -Okay.
Jeg vidste ikke, hvad jeg lavede, fordi jeg var i overlevelsestilstand.
Jeg følte, jeg måtte redde min familie.
Jeg måtte få dem ud af ghettoen og tage mig af dem.
Jeg sang bogstaveligt talt for mit liv.
Fald lidt mere ned
i slutningen af omkvædet.
Fint.
Jeg mødte Mary i studiet med Puffy.
Vi var meget sammen og blev hurtigt som søstre.
KREATIV PARTNER
Misa var min pige. Hun er mor til min ældste søn, Justin.
Misa var virkelig smart.
Hendes snit, hendes frisurer,
hendes bobbede hår, hendes attitude.
Jeg syntes, at hun burde være stylist for Mary.
Tidligt i vores karriere var det svært
at få foden indenfor i modehusene.
For det første var vi unge.
For det andet var vi kvinder,
og så var vi også farvede. Unge farvede kvinder.
Så jeg designede Marys look specielt til hende.
Og jeg ved, at jeg så ting i hende, som hun ikke så i sig selv.
Som ikke kunne se i sig selv endnu.
De så, hvad jeg var.
Hun og Puffy gav mig det mest ikoniske udseende.
Det var sort, ægte og fuldt af sjæl.
Vi så det som en bevægelse.
Vi kaldte den "ghetto-fabulous."
Og Mary J. Blige var bevægelsens dronning.
Mary var den første til at tage sin egen R&B-hiphop-stil...
TIDLIGERE REDAKTØR, VIBE MAGAZINE
...med over i den mandsdominerede rapscene.
Jeg må have en ægte kærlighed
Ægte kærlighed
Jeg leder efter en ægte kærlighed
Der var ikke mange R&B-sangere, der sang hen over hiphop-spor,
så det i sig selv var sådan...
"Det her kan vi bevæge os og danse til."
"Det lyder ikke som vores mors musik,
"men hun synger, så måske kan mor også lide det."
Søger efter en ægte kærlighed
Jeg kommer fra ghettoen, og det var sådan...
...fyrene var repræsenteret.
Deres historier blev hørt.
Men hvad angik kvinder, kunne jeg ikke se mig selv.
På det tidspunkt var reglen for sorte kvindelige kunstnere,
at man skulle synge højt og glatte sig selv ud.
I kender den næste sang. Det gør alle.
Det vidste Mary ikke rigtigt.
Du...
Du minder mig
Kom så, alle sammen.
Du minder mig
Om de søde minder
SKABER AF VIDEO MUSIC BOX
Søndag. Ingen livvagter. Publikum er lige der.
Vi tænker alle...
Det her bliver godt.
Pladen er ude, og den bliver spillet.
Arbejder man med hiphop, kender man den.
Hun er ikke en popstjerne endnu, men hun er på vej.
Vi gik ind i en bane, som ingen var i,
så fanhysteriet og hendes forbindelse
til kvinder var helt vild.
Du minder mig om en kærlighed Jeg engang kendte
Vi blev bare vilde med hende og hendes lyd.
MARYS VEN
"Hvem er hun?" Og så så vi videoen.
Vi tænkte: "Hold nu op.
"Omvendt kasket med store støvler og tennisnederdele."
Hun blev rollemodellen for os piger fra ghettoen.
Vi ville være ligesom hende.
Jeg så noget, som vi aldrig havde set før,
men som vi vidste eksisterede.
Jeg var hende.
Hun gav os et ansigt. Hun gav os et navn.
Hun gav os en historie. Hun menneskeliggjorde os.
Hun sagde: "Jeg er her, og jeg er smuk.
"Jeg er hip hop, men jeg er Mary.
"Jeg tager hele Yonkers med mig.
"Godt, slemt, lige meget. Jeg er Mary, og det her er, hvad jeg gør."
Det var fedt at se denne autentiske sorte kvinde.
Jeg begyndte at have det godt med, hvem jeg var,
med at være lidt grovere i kanten,
med at have stærke holdninger.
Jeg følte, at jeg kunne være den, jeg var, og at det var cool.
Det var fint. Og jeg ville slet ikke være som de andre.
Man kunne bare være en pige med en drøm,
og man kunne være noget særligt.
Og vi så ikke...
Det ser vi stadig ikke meget.
Så for mig som 13-årig
gav det mig en vis tilladelse, som jeg havde brug for.
FAN-LYTTEARRANGEMENT AF MY LIFE
-Hej, allesammen. -Hej.
Du ved, vi havde det hele
-Dig og mig -Minder om den kærlighed, vi havde
Dengang satte folk højttalere i vinduerne.
Ja.
Så man kunne høre det i hele blokken.
Og jeg hørte Reminisce og stoppede op.
Jeg tænkte: "Hvem er det?" Jeg spurgte gutterne.
"Det er Mary J. Blige. Hun er en ny kunstner."
Så jeg tog ind i til The Wiz.
-Kan I huske butikken The Wiz? -Ja.
Jeg købte båndet. Jeg har hørt det vildt meget.
Jeg plejede at lytte til What's the 411?
Hun fik høretelefoner på, da hun var 15 måneder.
Det stak helt af...
Hun troede faktisk, Mary var et familiemedlem...
Da hun blev ældre, sagde hun: "Hvor er Mary?"
Mary!
Hej, Mary!
Jeg føler, at jeg kender hende personligt.
Vi har en forbindelse gennem hendes musik. Jeg vil bare kramme hende.
Hun transcenderer i forhold til, hvor hun var som 19-årig.
Nu kører hun rundt på Manhattan
sammen med stjernerne og er selv blevet en stjerne.
Samtidig indledte hun et forhold til K-Ci fra Jodeci,
og de begyndte at gå ud.
K-Ci var en gennemprøvet kirkecrooner.
Da han var otte-ni år gammel, var han lille Cedric
og blev så senere K-Ci fra Jodeci.
Og for hende som kunstner
var det en udfordring, som hun kunstnerisk og vokalt havde brug for.
Fordi hun var et barn, der sang meget derhjemme,
så nu kan hun gøre det sammen med sin fyr.
Og hun kan høre, hvor stærk hun er.
Jeg kunne lide ham.
Og når jeg kan lide dig, kan jeg lide dig. Jeg blev forelsket i ham.
-Jeg vil elske dig. -Vil du glæde mig, skat?
-Jeg vil glæde dig -Vil du forlade mig?
-Jeg vil ikke forlade dig -Lad os gøre det nemt
Tak!
Hvor Puff gav hende en vis entusiasme,
gav K-Ci og oplevelsen med Jodeci hende
selvtilliden til at vide, at "så god her er jeg.
"Men de fyre er fantastiske."
Så alle de ting på samme tid
gav hende nok en selvtillid,
og så forvirrede det hende nok også.
Tingene var sket så hurtigt, Jeg havde ikke engang opdaget det.
Jeg kom lynhurtigt på turné.
Jeg solgte en masse plader og holdt platinfester.
Jeg var bare i bevægelse og vidste ikke, hvad der skete.
Jeg var der bare. Min krop var der bare.
Når man fjerner et barn
fra ghettoen, og hun så sælger to millioner plader.
MARYS FÆTTER
Nu skal du herhen og herhen. Så tænker man: "Hvad?"
Alt skete bare,
og det gik så hurtigt, at jeg kunne se, det var spændende for hende,
men det var også lidt skræmmende.
Det var sådan lidt... "Hvad er det her?
"Det skræmmer mig i hvert fald.
"Hvad end det er, er jeg skidebange for det."
Så jeg er skidebange for mig selv.
Så jeg gør, hvad der skal til for at blive bedre tilpas,
om det så er at drikke eller tage kokain,
hvordan jeg end kunne løsne op og fordøje det hele.
VÆR ALDRIG FALSK
Det ligner godt nok Schlobohm.
Det ligner Schlobohm.
Sådan der ser alle almene boliger ud.
Jeg tror, Schlobohm ser værre ud.
Jeg kan huske at høre mig selv i radioen for første gang.
Jeg tror, jeg sagde: "Tak, Jesus."
Jeg vidste, jeg ville kunne få min mor og min søster,
min familie ud fra ghettoen.
Men jeg husker ikke at have følt mig glad.
Der var helt klart en overgang for hele vores familie.
MARYS BROR
Man gik fra at tumle med
at få hverdagen i ghettoen til at hænge sammen
til en dag at høre
Marys musik i radioen,
men vi boede stadig i ghettoen.
Og pludselig flyttede vi til en forstad.
Det var ekstremt. Det var en ekstrem overgang.
-Hej. -Hej, hvordan går det?
-Jeg hedder Frank Higgins. -Mary.
Jeg ser succes for mig, når jeg formår...
indefra...
at være glad nok til at vide, at jeg er succesfuld,
at vide, at jeg har gjort noget stort,
at være selvsikker nok til at vide, at jeg er dygtig,
eller at jeg har gjort noget stort. Det forstår jeg nu.
Jeg forstod det ikke dengang,
fordi jeg ikke følte mig god inderst inde.
"Jeg ved, du ser mig som den her person.
"Mit liv ser sjovt ud."
"Men mit liv er også noget lort.
"Og jeg gør, hvad jeg kan for at klare mig
"og komme videre og få det bedre."
"Du har masser af penge, så..." Det er noget pis.
Jeg kender folk, der har haft og mistet penge.
Det ændrer ikke på, hvad de føler indeni.
Jeg kunne ikke engang nyde,
hvad der foregik. Jeg kunne ikke nyde min succes.
Og jeg var i et forhold hvor vi begge var unge,
og vi havde begge succes.
Jeg elskede ham, men ingen af os
kunne håndtere succesen i vores liv.
Så det blev meget mørkt, det hele.
Og nedbrydende.
Det var en masse manipulation.
Men jeg var der stadig.
"Jeg gør mig selv dum.
"Jeg gør mig selv helt dum,
"så jeg ikke tror, jeg er noget særligt, for så kan vi være sammen."
Da jeg mødte Mary, var hun iført...
Du havde træningstøj og en velour-ruskindsbøllehat på.
Og Timberland-støvler.
Jeg sad i hjørnet sådan her.
PRODUCER PÅ MY LIFE
"Jeg siger ikke noget til hende."
"Du får hoveder til at dreje."
Jeg var ny som producer.
Jeg havde udgivet et par plader,
og så kommer Puff til mig og siger:
"Jeg skal lave en plade med Mary. Vil du være med?"
Der kom mange og sagde:
"Klarer du 'nummer-to-forbandelsen'?"
Nummer-to-forbandelsen.
Altså, at man sjældent udgiver noget, der er bedre end ens første plade.
Det var der, jeg mødte Chucky og Bub.
Bub-toget kan ikke stoppes.
Jeg var 23 og skrev for forskellige kunstnere,
og her kommer Puff og siger: "Jeg skal bruge de numre til Mary."
Det var fint nok.
Første gang vi mødtes, var hun så cool.
Elevatordøren åbnedes, og hun havde ingen sikkerhedsvagter.
Jeg kom sådan...
"Hvad så? Vi skal skrive historie og lave fed musik."
Hun sagde: "Nå? Det får vi jo at se."
Jeg sagde: "Ja ja, fedt nok. Hold øjnene åbne.
"Hold øje, Mary. Du kommer til at ændre alt."
Og resten er historie.
Jeg skulle altid kontrollere omgivelserne,
for jeg stolede ikke på folk, så der måtte ikke være så mange folk.
Medmindre jeg kendte dem.
Og vi var meget tætte.
Hvordan har du det?
Jeg så ikke engang Mary som en stor kunstner.
Jeg så hende som en slags søster,
så jeg ville sørge for, at hun fremstod ophøjet,
men stadig jordbunden i sangene, som vi...
Eller som jeg lavede til hende.
Og på det tidspunkt i begyndelsen af 90'erne
var der meget aktuel musik,
der så 20 år tilbage, altså til 70'erne,
og der var mange blacksploitation-film.
og den energi af gademusik, og gadelivet,
og det udtrykte vi.
Vi er begge fra samme ghetto, eller hvad man skal kalde det,
og der er folk ikke altid gode.
Så når man finder en, der er god,
er det lidt vildt.
"Det er godt ude i verden."
Så for at være helt ærlig,
da 411 udkom,
gik Puff meget op i modedelen,
og det blev ret hardcore.
Men jeg sagde, at hun var mere end det.
Så mit udgangspunkt for de sange...
Det var det, jeg tænkte.
Du ramte den lige i øjet med det mørke.
Og med den gade, jeg kom fra.
Og med alt det, jeg var.
What's the 411? var fed. Den føltes godt og alt det der.
Men da jeg nåede til My Life-delen af mit liv,
var jeg helt fucked up,
og jeg havde brug for at blive forstået igennem musikken.
Og det gjorde du, du forstod mig.
Der var mere af hendes sandhed på My Life end på What's the 411?
What's the 411? blev virkelig fed.
Men så fandt vi et helt nyt niveau af ægthed.
My Life var noget helt andet.
Nummeret Be With You kickstartede hele stemningen.
Da Puff kom hjem til mig New Jersey,
sagde han: "Jeg har noget, du skal høre."
Han var meget spændt.
Vi sætter os ind i bilen, og det begynder at spille...
Det ramte alt, hvad jeg følte.
Måske begyndte jeg at skrive den lige der.
SIG, HVAD DU HAR PÅ HJERTE
Den plade var begyndelsen på det hele.
Det var begyndelsen på, at jeg lagde mig selv i albummet.
Vi arbejdede på det hele dagen.
Det var hendes første sang.
Beatet spillede hele dagen. Bare hjemme i huset.
Der var intet andet, der spillede.
Hun skrev, krøllede papir sammen, skrev videre.
Jeg kan huske, at da vi lavede den plade,
var det en af de mest usikre perioder i vores liv.
Jeg stod midt i et brud med Misa.
Mary gik igennem en masse ting med K-Ci.
Og vi var i et studie i New York,
hvor man faktisk kunne se ud, og det regnede...
Det var en af de dage,
hvor du går rundt med tårerne lige inde bagved.
Vi var bare børn med knuste hjerter.
Misa var mit hjerte.
K-Ci var hendes hjerte.
Vi så på hinanden i studiet og græd.
Vi havde en forbindelse gennem smerten.
Fra da af tænkte vi:
"Fuck det. Vi viser smerten."
Jeg kan ikke klare, at
Du ikke vil have mig i nærheden
Hvorfor vil du have, jeg er trist?
Hele My Life-albummet siger: "Elsk mig."
"Gå ikke. Jeg har brug for dig." Det var et råb om hjælp.
Jeg har brugt alle mine dage
Og alle mine nætter med dig
Bare fortæl mig Hvad skal jeg gøre
Uden dig...
"Jeg må tro på, at jeg ikke gør dig fortræd.
"Jeg vil ikke leve uden dig. Gå ikke."
Det var de ting, hun gik igennem.
Så det ville vi skrive om. Det skulle med.
Bub!
Hej, lille skat. Jeg elsker dig, tøs.
Hvordan har du det?
-Godt at se dig, mand. -I lige måde, skat.
At være sammen med dig og lave de sange
var den heling, jeg havde brug for, og Never Wanna Live er...
Den og Don't Go får mig til at græde.
Begynd ikke.
-Det gør jeg heller ikke. -Lad være.
-Jeg prøver ikke at græde. -Jeg siger dig,
at jeg holder mine tårer tilbage, for vi græd i studiet.
Det kan jeg godt huske.
Jeg glemmer det aldrig. Se her.
-Det kan jeg godt huske. -Vi sad sådan her.
Jeg sagde: "Det skal nok gå, Mary."
-Men sangen var så stærk. -Ja.
Tårerne løb ned ad kinderne, og du sad og nikkede.
Og jeg husker smerten i min mave.
Det var smerte og glæde på samme tid.
Jeg kan ikke beskrive det. Det lyder skørt.
-Nej. -Det var det, jeg følte.
Lige fra begyndelsen.
Kan ikke leve med...
Det var sådan...
Kan ikke leve uden dig, skat
Hun gik helt ind til kernen.
Intet var udvandet.
Det, du føler, er det, der kommer ud.
Kærligheden er fantastisk
Jeg har den mand, jeg vil have
Jeg har bedt om dig så mange aftener
Og så gik mine bønner i opfyldelse
Nu hvor jeg har svaret
Vil jeg ønske mig noget
Jeg følger dig, hvor du er
Jeg vil ikke være alene
-Så lad os blive sammen -Blive sammen.
Gennem al slags vejr
Hold nu kæft.
Lad os skabe et hjem...
-Fordi jeg tiggede. -Ja, du var virkelig for ham.
For du betyder så meget for mig, skat
Og derfor vil jeg være din kvinde...
Jeg sagde...
Det nummer der, mand.
Det smadrer mig. Og så Don't Go.
Jeg vidste ikke, det ville gøre noget.
Jeg tænkte, jeg nok ville være død.
Jeg var selv et mørkt sted.
Jeg drak mere end nogensinde før. "Jeg har penge.
"Jeg er ung med penge og rejser rundt i hele verden."
Jeg var ulykkelig.
Så det gav mening
at lade det komme ud.
"Jeg er også ødelagt."
Musikken var det eneste, der guidede os.
-Det var det, der føltes godt... -Nemlig.
...om man var oppe eller nede.
Man blev reddet fra bitterheden.
-Alt var bittert. -Det var mørkt.
Det var meget mørkt.
Da jeg mødte Mary, gennemgik vi begge de samme ting
på samme tid med brødre.
De lovede os kærlighed og lykke for evigt,
og vi skulle flytte væk, få børn og skabe en familie. Perfekt.
Men det var ikke perfekt.
Jeg må lige spørge.
Jodeci har tidligere været gæst her,
og Terry stillede K-Ci dette spørgsmål. Se med.
Du knuser nok et par hjerter,
for jeg har hørt, du skal giftes med Mary J. Blige.
-Nej, hold nu op. -Nej!
Det er et rygte.
Det er et rygte i USA...
K-Ci skal ikke giftes.
Så der er ingen stor forlovelsesring?
Lad os bare komme videre.
-Okay. Men... -Jeg væmmes.
Når den slags skete, syntes jeg, hun skulle smide ham ud på røv og albuer.
Finde en anden.
Jeg var den søster, der sagde den slags.
Jeg syntes, hun fortjente bedre.
Hun er et bedre menneske end ham. Undskyld, jeg er ikke sød.
Jeg havde ikke...
Jeg er slet ikke den søde søster.
Jeg var hende, der sagde: "Ved du hvad?
"Sådan skal du ikke behandles.
"Du fortjener bedre." Men det hører man ikke, når man er forelsket,
Man tager det ikke ind.
Hun ville bare elskes.
Det var en trist tid.
Og episoderne fulgte bare hinanden.
Engang kom han forbi og var rasende.
Han var oprevet. Vi ved ikke hvorfor.
Og han begyndte at angribe hende fysisk.
Jeg har måttet kæmpe for mit liv rent fysisk,
Ligesom min mor er jeg en fighter.
Min mor var også offer for en masse vold,
så i min barndom har jeg set hende, denne lille kvinde, kæmpe.
Så da det hele begyndte at ske for mig, kunne jeg kun tænke på min mor.
Jeg har meget tid Mens du har været væk
Jeg har ikke...
Det er ikke enkelt eller sort/hvidt
at skride, når man er vildt usikker.
For man tror, at det er det bedste, man kan få,
og nu er det, som man tror, er kærlighed, men bare er en dum forelskelse,
det eneste, man har at holde fast i.
Og uanset hvad der sker af dårlige ting,
vil man ikke give slip på ham, fordi han bekræfter en,
eller han får en til at føle...
Han elsker dig vel nok, men det er simpelthen skørt.
Jeg vil aldrig forstå, hvorfor vi bliver så længe.
Usikkerheden får vel bare en til at tro, at det her er alt.
Jeg går ned
Fordi du ikke er her
Hele min verden vender på hovedet
Hvad skal jeg gøre af mig selv?
Jeg har for meget fritid
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre
Hvis jeg nogensinde mistede dig
Jeg ville gå ned med flaget
Ja, jeg sagde, jeg ville gå ned
Tilgiv mig, skat
Men jeg er ikke ked af det
Jeg er ikke ked af det
Jeg er ikke
Jeg er ikke ked af det
Det eneste, der kan ordne dit liv, er, at du lærer at elske dig selv.
Og der var ingen selvkærlighed.
Der var bare et stort mørkt hul.
Depressionen fra det forhold spolede livet tilbage
og vækkede en masse andre ting, jeg ikke havde forholdt mig til,
helt fra jeg var en lille pige.
Det var en lavineeffekt.
En lavine, der tog andre ting med sig,
som rullede lige ind i mit liv.
Og jeg landede et mørkt og deprimeret sted.
Jeg prøvede at drikke mit liv væk.
Tage stoffer, til jeg døde.
For det meste var jeg bare deprimeret og ville ikke leve.
Jeg holdt mig væk fra mor,
for sådan skulle hun ikke se mig.
Det skulle min søster eller nogen anden heller ikke,
for jeg havde helt mistet jordforbindelsen.
Den der følelse af, at du skriger,
men alle omkring dig siger,
at det er okay, fordi man ikke kan fortælle, hvad der sker.
Man skriger, og der kommer ikke noget ud.
Hun inspirerede mig,
da hun fattede pennen
og begyndte at skrive, hvad der skete i hende.
Hun kæmpede for sit hjerte.
Det gjorde hun, da hun lavede det album.
Mit liv er ikke i solen. Mit liv er et helvede.
Mit liv er, at jeg ikke kan få ting ud af mit hoved,
som er sket for mig.
Jeg kunne ikke få overgrebene ud af mit hoved.
I min barndom, fra jeg var fem år gammel,
skete der andre ting, som jeg ikke vil tale om.
Der skete mange ting med den lille pige.
Men det var derfor, jeg havde den kuglepen.
Det var derfor, jeg havde det hele indeni
og formåede at få det ud på...
At synge og skrive det.
Kun sådan kunne jeg overleve.
Det var den eneste måde at komme igennem det hele på.
Hvis du kiggede på mit liv
Og så, hvad jeg ser
Skal du ikke gøre andet end...
Hvis du kiggede på mit liv
-Og så, hvad jeg ser. -Tag dig god tid, en dag ad gangen
Det hænger på dig Hvad vil du gøre?
Stop!
Det skræmmer livet af mig.
Det der skræmmer
-livet af mig. -Ja, mand.
"Tag dig god tid, en dag ad gangen.
"Det hænger på dig. Hvad vil du gøre?"
Hør lige her, kvinder
Jeg har noget, I skal høre
Det bliver nogle gange ensomt
Men det er mit valg
Jeg vil hellere være alene
End at gå igennem helvede igen
Jeg vil hellere gå gennem ild
End leve i fornægtelse
Jeg udtænkte de tekster, inden jeg kunne dø.
Fordi det var de perioder, hvor jeg havde det sådan.
Jeg vil have styr på mit liv
Jeg skrev for at blive fri.
så jeg kunne bevæge mig uden at være så bundet
og uden at sidde fast.
Jeg skrev bogstaveligt talt for mit liv.
Lad det brænde
Det gør ondt at tage livtag med sandheden,
hvad sandheden så end er, men sådan kommer man til kernen.
Man skal mærke det for at kunne heles.
Hvis du kiggede på mit liv Og så, hvad jeg ser
Brænd...
Hvis du kiggede på mit liv Og så, hvad jeg ser
Mit liv er ligesom dit liv
Hvis du kiggede på mit liv
-Og så, hvad jeg ser. -Jeg må lade det brænde.
Jeg er nødt til at lade det brænde
Nogle gange må man lade det brænde
Jeg måtte lade det brænde Hele vejen ned til grunden
Og begynde forfra
DU FÅR FRED MED DIG SELV
Du skal bare vide,
at hvis du nogensinde tænker, at dit arbejde ikke redder nogen,
så skal du vide, at du har reddet mit liv.
Jeg prøvede at springe og kunne ikke, fordi jeg hørte din stemme,
der sagde, at en god kvinde ikke kan holdes nede. Tak. Jeg elsker dig.
Kom.
-Mange tak. -Forbliv stærk.
-Det gør jeg. -Og du ser smuk ud.
-Mange tak. -Selv tak.
Mary tog til de dybe, mørke steder, som vi...
Ofte vil vi ikke indrømme, at vi også har det sådan,
og vi beskæftiger os ikke med det,
fordi det er for skræmmende at lade verden vide,
at man lider og er forvirret.
"Hvad skal jeg gøre? Jeg er ked af det og føler mig ensom."
Det er svært at blive voksen.
Også at finde ud af, hvem man er.
Og så fortæller folk også en, hvem man er.
Det er frustrerende.
My Life var sådan lidt...
"Der er nogen, der har det på samme måde."
Fordi når man gennemgår noget,
føler man sig alene. "Ingen forstår mig".
Der kan ikke være andre, der oplever det samme.
Og pludselig står Mary lige her.
Hun fortæller mig: "Du er ikke alene.
-"Du kan komme igennem det her." -Du er ikke alene.
Så My Life var for mig et tema om at være stærk
og blive ved med at kæmpe,
hvad end man går igennem.
Jeg har altid været en af dem,
der ikke kunne fortælle sandheden.
Især hvis det var smertefuldt.
Jeg opsatte en facade af, at jeg var en stærk kvinde.
Og indeni var jeg ved at gå i stykker.
Jeg havde et stort hul i mig.
Jeg tænkte: "Ændrer det sig nogensinde?"
Og når hun så sagde: "Du behøver ikke at være falsk,"
tænkte jeg: "Gør jeg ikke?"
"Kan man virkelig være autentisk?"
-Jeg elsker hende så højt. -Også mig.
Da jeg var 13-14 år,
holdt sange som My Life sammen på mig.
Ja.
Jeg gik igennem en masse.
Hvorfor skal et barn gå igennem så meget?
Jeg oplevede en masse traumer, en masse misbrug.
Så, det...
Sangen My Life i særdeleshed
fik mig for første gang i mit liv til
at føle, der var en, jeg kunne relatere til.
Jeg vil også gerne dele, at på et tidspunkt i mit liv,
hvor jeg var omkring 16, var jeg på vej til at begå selvmord.
Det var...
Jeg blev mobbet, fordi jeg var stor, og fordi jeg var mig selv.
Og fordi jeg var homoseksuel.
Og det blev bare for meget.
Det var sangen My Life,
der gjorde, at jeg ikke gjorde det alligevel.
-Fedt. -Ja.
-Det er smukt. -Ja.
Jeg vil have fans til at forstå, hvor vigtige de er for mig,
for dengang troede jeg ikke, jeg ville nå hertil.
Jeg troede ikke, jeg ville leve.
Men der skete noget en dag, hvor det hele var for meget.
Jeg sad i min stue og havde været oppe hele natten.
Det så ud til, vinduet åbnede sig, og der kom en masse skyer ind.
Jeg var vind og skæv.
Mit hjerte bankede hurtigt.
Det var søndag morgen.
Jeg har det underligt søndag morgen.
Jeg føler, at Gud virkelig ser, hvad jeg har gang i.
Og jeg sagde: "Jeg vil ikke det her. Jeg er nødt til at holde op."
Man vælger livet eller døden, og jeg valgte livet.
Ikke så meget på grund af mig selv, men på grund af mine fans.
De købte mit album og lyttede til mig.
De sagde: "Også mig, Mary."
Det var begyndelsen af et forhold.
Det var det, jeg havde brug for.
At der var nogen, der forstod mig.
For det følte jeg, ingen gjorde.
De hjalp mig til at blive ved og bevare lysten til at leve
og overleve på min rejse.
Vi gjorde noget stort og stærkt
ved at inspirere hinanden.
Inspirere hinanden til at have lyst til at leve videre.
Så folk skal bare vide, at de ikke er...
Når de tror, de er alene, så passer det ikke.
Vi er soldater derude. Os alle sammen.
Vi har en opgave og en kamp, og den kæmper vi sammen.
Kom så.
-Jeg har sagt det -Jeg har sagt det før
At jeg elsker dig
Og jeg har brug for dig
Men lad mig fortælle dig endnu en gang
At du er min nærmeste ven
Jeg vil aldrig forlade dig
Så hold mig tæt
Hele natten
Kærtegn mig ømt
Når som helst, hvor som helst
Den måde hun synger på,
hvor det kommer direkte fra maven, har bund i traumer.
Bliv hos mig.
Det er som at have en ballon,
som man fylder med traumer og smerte.
Så meget, at det er nødt til at komme ud.
Sætter man en nål i den, sprænger hele verden i luften.
Og det gjorde Mary, hvis man pissede hende af.
Hun vil nedbrænde et hus, hun er i, for at få ram på dig,
hvis du presser hende. Det ved jeg.
Men der hvor man tager tuden af ballonen
og slipper luften ud lidt ad gangen,
så man ikke ødelægger den.
Det er næsten primalt. Det er den lille pige, der græder.
Men det er smuk, for det er så helende.
Tag min hånd, min skat
Jeg har ikke brug for en anden mand
Men hvis du vil holde fast
Må du ikke være bange
... dine følelser.
Hvem er det? Det er mit barn. Se min lille pige.
Gud.
Kun titelnummeret, My Life.
-Se dig lige. -Jeg ved det.
-Se dine kinder. -Nu er jeg som Skeletor.
Nej, det gør du ikke. Du ser godt ud.
Du har stadig de øjne.
...dine følelser.
Jeg skrev det, da jeg...
Da jeg flyttede til New Jersey.
Det var der, jeg begyndte at skrive på mit andet album.
Jeg skrev det, mens jeg iagttog,
selv som barn,
at mennesker eller par gennemgik alt muligt.
At dømme ud fra mit ansigt kunne jeg nok ikke lide intervieweren.
Og jeg ville ikke give hende alt.
Jeg ville ikke fortælle hende,
hvad jeg stod i, for det ikke ragede hende.
Jeg var virkelig strid dengang.
Så hvis jeg mærkede en negativ energi,
holdt jeg tilbage.
Hun skulle ikke vide, hvor det hele kom fra.
Det ragede fandeme ikke hende.
-Giver det mening? -Hvad kan det være?
-Hvad går de gennem? -Alt muligt.
Forstår du? Hvad det end kan være.
Det er mit barn, som jeg beskytter.
Den pige lige der
og lille femårige Mary beskytter jeg i dag.
-Forstår du, hvad jeg mener? -Nej.
Lige meget, du forstår det ikke.
Indeni er jeg nysgerrig.
For de har aldrig kigget dybt ind i mig.
Jeg har altid haft en stærk intuition,
som aktiverer min beskyttelsestilstand.
Det er det, jeg gør der.
For jeg ikke vidste, jeg var mig.
Det får mig til at græde.
Jeg vidste ikke, jeg var mig. Jeg vidste ikke, at jeg var Mary J. Blige,
der ville have så meget mod og gøre alle disse ting.
Jeg vidste ikke, jeg var mig.
Det er nok det, der sker, når man vokser op i et miljø,
hvor små piger ikke er i sikkerhed.
-De er ikke i sikkerhed... -Man bruger sine instinkter.
Ja.
Og derfor er min mavefornemmelse alt.
Jeg vidste ikke, jeg var mig.
Men det var jeg. Derfor kunne jeg gøre, hvad jeg gjorde.
Jeg har altid været den, jeg er nu.
Jeg vidste det bare ikke.
Det handler om, at man sidder
og ved, at inden i dig bor Gud.
Gud er kærlighed.
Gud er, at du træffer beslutninger om hvad...
Hvad du gerne vil gøre, og hvad du vil være.
Selv hvis jeg er bange, må jeg fortsætte og være bange.
Så længe jeg kommer afsted
og overskrider frygtens barriere, så har jeg vundet.
Så kan man gøre alt.
I AFTEN HYLDER VI... MY LIFE
25-ÅRS JUBILÆUM
Tillykke med de 25 år
til My Life-albummet!
Kom så.
Skat, ikke i aften
Jeg vil ikke skændes og kæmpe
Jeg vil bare forsones igen
Der er arbejde, der skal gøres
Jeg vil være tæt på dig
Jeg vil have dig ind i...
Alle de ting, du ønsker at gøre
Bare slap af, og...
Jeg tager mig af dig
Jeg opdagede først My Life, da jeg var 16-17 år
og havde en af mit livs sværeste perioder.
Så tyggede jeg på teksterne og tænkte: "Det har min tante skrevet."
Og selvom de er skrevet til folket og til dig selv,
følte jeg, at de var til mig.
Men de er ikke skrevet til folket, Xe.
Jeg skrev dem, fordi jeg havde brug for det.
Hele albummet var et råb om hjælp.
Tante havde brug for hjælp.
Så alt, hvad du føler, følte jeg også.
Jeg ville gerne være lykkelig.
Lykkelig var det eneste, jeg ønskede at være.
"Den mand skal kunne lide mig."
Men det var mig selv, der skulle kunne lide mig.
-Ja. -Klart.
Jeg har indset, nu hvor jeg er her i livet,
at jeg ikke skal komme bitter igennem den slags ting.
Jeg skal blive bedre og tilgive.
Så valget er nu. Livet er kun, hvad man gør det til.
MIT LIV I SOLSKINNET
Der er noget ved tristhed, der gør dig glad, når du overvinder den.
Og der er noget ved tristheden på det album...
Den er meget triumferende nu.
-Hvad så? -Godt at møde dig.
Mange tak for din tid. Det er jeg glad for.
At verden fortæller dig, du er værdiløs,
og derefter rejse sig og bevise, at jeg betyder noget,
at min historie betyder noget, at min historie er betydningsfuld.
Og nej, jeg har ikke gået på Harvard.
Men jeg har stadig en historie, der vil ændre nogens liv.
Det kører for dig
Du tilfredsstiller mig
-Du tilfredsstiller mig -Så meget glæde
I min verden
Vær min mand
-Vær min mand -Og jeg vil være din pige
Sådan.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre
Gøre uden dig
I mit liv
Ja ja.
Det er sjovt. Der er meget mørke
og smerte på albummet. Men den her er munter.
Det er positivt, forfriskende... Det lød...
Den er positiv, men første linje er:
"Hvis tiden er inde vil jeg ikke skændes og kæmpe."
Alle de skænderier.
All Night Long er sådan...
"Ikke i aften, skat. Jeg vil ikke skændes..."
Jeg prøvede at være positiv i mørke situationer. Jeg prøvede
at have det sjovt, hvor jeg kunne.
En af de mest opløftende sange er den første single,
Be Happy, hvor du direkte siger:
"Det er her, jeg skal være.
"Jeg har fortjent at være glad."
En af de stærkeste tekster er:
"Hvordan kan jeg elske en anden, hvis jeg ikke kan elske mig selv,
"når det er tid."
Ja.
Sådan havde jeg det.
Og stadig i dag.
Det er der, vi er nu.
Rejsen lige nu er hver dag at forsøge at være lykkelig.
Det er alt, hvad vi kan gøre.
Har man meget at tænke på og intet afløb for det,
gør nogle det med pistoler.
Nogle gør det med stoffer.
Nogle mennesker har ikke et sted at udtrykke sig,
og de dør unge eller for tidligt.
De får angst og alt muligt.
Men når man kan få afløb for det,
kan man udtrykke sig frit,
og så er der folk omkring en, der tænker:
"Hold da kæft. Jeg tænker på samme måde.
"Lad mig høre noget mere af det."
Hvor mange af jer vil være lykkelige i aften?
Hvis I virkelig vil være lykkelige,
vil jeg høre jer synge denne sang så højt,
for det er det eneste, jeg prøver på.
Hvordan kan jeg elske en anden
Hvis jeg ikke kan elske mig selv nok til at vide
Når det er tid til at give slip
Syng
-Det eneste, jeg ønsker mig -Ja
Er at være lykkelig
Selvkærlighed er at anerkende din egen stemme,
dit eget instinkt.
Og faktisk tænke på, hvad der er godt for dig,
i stedet for at gøre, hvad folk siger, der er godt for dig.
Så det er nemt at elske sig selv.
Man kan ikke elske andre, før man elsker sig selv.
Det er så svært i praksis.
Hvorfor skal det være sådan?
Hvorfor skal du lege med mine tanker?
Hele tiden
Hjælp mig med at synge...
Mary er stadig på den rejse med os.
Hun skal nok være her. Og hun er på denne rejse
for at vise os sit liv, så vi kan se det.
Det eneste, jeg ønsker, Er at være lykkelig
My Life var virkelig en velsignelse.
Og den styrke, den gav os
ved at fortælle sandheden, ændrede vores liv.
Hvis du er her i aften og er fan af Mary J. Blige,
er du blevet sat på prøve,
og du har haft det hårdt.
Og tro mig,
I ved, at der er flere prøvelser på vej.
Men lige nu har jeg brug for at tale til alle dem,
der har været med siden 1991,
uanset om jeg gjorde det godt eller dårligt.
Jeg vil tale med de fans, der ikke forlod mig.
Jeg har brug for jer lige nu.
Tak!
-Seriøst, mand. Du er så god. -Hold da kæft!
Skidegodt!
Jeg gør mit bedste!
-Ja! -Er det virkelig dig?
Ja!
Tak, far. Tak, fordi du er hellig.
-Tak, Jesus. -Far, tak for,
at du er her lige nu.
Vi takker dig for en fænomenal aften.
Er vi enige? Så sig amen.
Amen!
Hver dag udvikler vi os til nye mennesker, og Mary viser det til sine fans.
Ja, i dag var en dårlig dag, men der er en ny dag i morgen,
og du kan starte forfra.
Der er stadig meget at gennemgå,
og som jeg stadig ikke er kommet igennem. Men det kommer jeg.
Mine fans går også igennem ting.
Og vi heler hinanden,
vi sender energi frem og tilbage,
der hjælper os med at vokse.
Det har vi gjort i årevis.
-Hej, Mary. -Vi elsker dig!
Elsker dig, Mary. Du har været i mit hjerte, siden jeg var seks
og kunne gå og snakke.
Kom så.
Har du altid gerne villet være sanger?
Eller var der også andre ting, du gerne ville?
Før du gik i studiet og indspillede en sang?
Jeg har altid vidst...
At jeg kunne og gerne ville synge. Men jeg er virkelig...
At synge var ikke det eneste, jeg tænkte på,
for jeg troede ikke,
at det kunne ske for sådan en som mig.
-Forstår du? En som os. -Ja.
Føler du, at fordi du har arbejdet meget på albummet,
så har du det bedre med dig selv, fordi du har gjort noget...
For dig selv? Altså, at det kom fra dig selv?
Jeg har det rigtig godt med det, for det var en udfordring
at lave sådan noget, fordi jeg ikke turde at vise det til nogen og spørge,
om de kunne lide det.
Og da jeg endelig turde,
viste jeg det for et par stykker. De kunne lide det.
Så jeg blev bare ved med at skrive.
Vidste du det, Andre, da hun var barn?
Jeg så Mary vokse op...
Da hun skrev sangene, og jeg lyttede til dem,
følte jeg, at hun var ved at blive en komplet kunstner.
Det hele kommer fra hende.
Mary J. Blige består af hendes ånd.
Det giver hende selvtillid til at...
Jeg ved, hun tror på det. "Jeg er Mary J. Blige."
Er det i orden med jer?
Tillykke med fødselsdagen
Tillykke med fødselsdagen, kære Mary
Tillykke med fødselsdagen
To kager til dronningen.
Hvem er den anden kage til?
Til dig. Så du kan vælge. Du fortjener valg.
-Vanilje eller chokolade, skat. -Du har muligheder.
Mary, da jeg mødte dig, var du 18 år gammel.
Jeg hørte din stemme og så ind i dit hjerte,
og jeg så, at du var talentfuld, men du var tynget.
Men det fantastiske ved dig som person
er, hvordan du er i stand til at sætte dine problemer på lærredet
og håndtere dem foran folk og komme videre.
Og det inspirerer os, når du kommer over problemerne.
Så skål for dig, Mary.
Du er virkelig en dronning.
Hørt!
-Skål. -Mange tak!
Jeg vil bare sige tak, fordi I holdt ud sammen med mig
og troede på, at jeg kunne nå til den næste fødselsdag.
For jeg troede ikke selv, jeg ville klare det.
Livet ser lyst ud,
men midt i de smukke ting, som Gud gjorde og gør,
er der stadig prøvelser.
Men jeg vælger livet, og jeg vælger det gode,
og jeg vil fortsat arbejde på Mary,
om det så er åndeligt, mentalt eller fysisk.
Mit barn er min Mary, min lille Mary og min store Mary,
min forvirrede Mary, alle Mary'er.
Så det har taget et stykke tid at nå hertil.
Og vi er allesammen næsten 50, og vi kommer til at lave ballade.
Det her er kun begyndelsen.
Så tak. Jeg er taknemmelig,
og jeg vil ikke lade nogen tage min styrke...
-Nemlig. -...eller min glæde nogensinde igen.
Det er svært at være menneske.
Men jeg synes, jeg har udviklet mig
på en god måde.
Men mit hjerte er konsekvent.
Og mit hjerte er den lille pige i Yonkers.
Mit hjerte er den teenager, der prøver at komme igennem tingene.
Mit hjerte er aldrig at glemme det miljø, jeg voksede op i,
og tage tilbage og hjælpe andre.
Udviklingen er, at jeg ikke er bange for at vise min sandhed
for at berøre andres liv.
-Ønsk da noget? -Det har jeg gjort.
Jeg tror ikke, du ønskede noget.
-Ønsk noget. -Hvordan ved du det?
Ønsk to ting. Jeg kan mærke dig.
Jeg kan ikke lide at ønske, så jeg vælger at tro,
at mit ønske i hjertet vil ske.
-Amen. -Amen!
Jeg dedikerer filmen til Andre Harrell.
Jeg savner dig sådan og elsker dig af hele mit hjerte.
Dit lys skinnede altid så klart, at du måtte dele det med os alle.
Tak, fordi du troede på mig og gav mig en chance.
Jeg glemmer dig aldrig.
Elsker dig for evigt. Din datter.
Tekster af: Flemming Dørken
Kreativ supervisor: Lotte Udsen