Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hyvää iltaa. -Miten menee?
Aloitetaanko esittelyistä?
Me tunnemme teidät, mutta katsojat eivät.
Olen Joaquín, basisti. -Minä olen kitaristi Juan.
Olen Enrique, laulaja. -Ja minä olen Pedro.
Tahdomme, että kuka tahansa voi fanittaa Héroes del Silencioa.
Emme tahdo, että meistä tykkäävät vain teinit, nelikymppiset,
underground-väki tai avant-gardelaiset.
Tahdomme tavoittaa kaikenlaiset kuulijat.
Emme halua rajoittaa itseämme.
Mikä genre kuvastaa musiikkianne parhaiten?
Emme ole vielä päättäneet tyylistä.
Se tuntuisi hätiköidyltä.
Kunhan meille on kertynyt useampi levy, tiedämme mitä haluamme.
Emme ehkä tiedä vielä, millainen bändi olemme.
Emme ole vielä tarpeeksi itsetietoisia.
Kuinka bändinne syntyi?
Tavalliseen tapaan.
Päädyimme yhteen ja aloimme työstää demoja.
Lähetimme videoita levy-yhtiöille ja toivoimme levytyssopimusta Madridista.
Zaragozasta ei pysty ponnistamaan.
Pidättekö itseänne sankareina?
Pöly, sumu, tuuli ja aurinko
Hedelmätarha äärellä ve'en
Siintää pohjoisessa Pyreneet
On mannut nää Aragonian
Siintää pohjoisessa Pyreneet Ja etelässä vuoret vaitonaiset
Virtaa Ebro keskellä sen
On mannut nää Aragonian
ZARAGOZA, KEVÄT 1984
Pöly, sumu, tuuli ja aurinko.
Kaupunkia ympäröi aavikko.
Suurten kaupunkien kulttuuribuumi ei yllä tänne.
Täällä ei uskoisi syntyvän rokkitähtiä.
Zaragozassa muhii muutos.
Yli 50 aragonialaisyhtyettä saapuu ennennäkemättömään tapahtumaan.
Zaragozan ensimmäiset pop-rock-messut alkoivat viimein.
Kohtelias tyttö tuo
Yli 25 000 nuorta on nauttinut kolmen päivän ajan -
vastakulttuurin huumasta Zaragozassa.
Sydäntäin et enää saa…
Kulturellia lohtua rock-vastaisessa maassa, jossa…
Älä enää tavoittele mua
Messun kohokohtia oli kauppapaikka,
jossa myytiin piraattilevyjä ja omakustanteita.
Nuoret ovat haastaneet monikansalliset levy-yhtiöt…
Muistan sen toki. Vuoden 1984 messuilla esiinnyin -
Proceso Entrópicossa.
Tuhka peittää ihos'
Uudet kultaiset suomut
Petturi palkkansa saa…
Zumo de Vidrion julisteita näkyi pitkin kaupunkia.
Sut nähtyäni ei järkeni pelannut oo…
Héroesin jäsenet soittivat eri bändeissä.
Soitin parin päivän ajan Edición Fríassa ja Tres de Ellosissa.
Pedro soitti Los Modosissa. -En.
Olin liian nuori niille messuille.
Johannes Paavali II koskee pilluuni!
Johannes Paavali II, tahdon olla sun kaveri
Tahdon sun koskevan pilluuni!
Näin rock-piirit saadaan tuotua pois isoista kaupungeista.
Saa nähdä, ketkä selviävät.
Tärkeintä on, että bändeillä on kunnianhimoa.
Zaragozassa nähtiin tapahtuvan jotain voimakasta ensi kertaa.
Messut saivat myönteisen vastaanoton kautta linjan.
MUSIIKKIKRIITIKKO
Matías Uribe kehui Zumo de Vidriota lehdessä.
MESSUJEN PARASTA ANTIA
Ne olivat huimat kehut.
Tosiasiassa olimme perseestä.
Tutustuin Juaniin ensi kertaa -
Zaragozan Los Navarros -baarissa.
Joku totesi siellä,
että Juan soittaa bändissä nimeltä Zumo de Vidrio.
Bändi etsi basistia, ja lupasin mennä seuraaviin treeneihin.
Tulin paikalle vahvistin ja basso mukanani.
Muutaman päivän kuluttua -
Juanin laulajaserkku ei tullutkaan treeneihin.
Siinä samalla kun odottelimme,
aloin soittaa David Bowien biisiä.
Sitä katsellessani totesin, että kaverihan osaa laulaa.
Aina verhossa pimeyden
Ei ääni tuo käy järkeen…
Asia oli mielestäni selvä.
Sanoin, että perustetaan bändi.
Olimme nuoria ja työstimme monia projekteja kerralla.
Uskoimme, että meidän piti tehdä vähän kaikkea -
löytääksemme sekä sopivat soittajat että oikeanlaisen tyylin.
Eräänä päivänä hankimme kasettisoittimen.
Aloimme nauhoittaa saman tien.
ENSIMMÄINEN DEMO, 1984
Haalistunut katse
Veimme nauhan Cachille Radio Zaragozaan.
"Olemme zaragozalainen bändi." Hän vilkaisi kasettia ja teki näin.
"Kuuntelen sen."
Siinä lähipäivinä -
kuuntelin El selectoria iltapäiväkolmelta, ja juontaja sanoi…
Lopuksi soitamme Héroes del Silencioa.
Terveisiä Cachilta ja kuulemiin.
Se oli elämäni onnellisin päivä.
Kun meidät kutsuttiin radioon, päätimme ottaa nimemme siitä biisistä.
"Héroe de Leyenda" on tavallaan yhtyeen teemakappale.
Kuvastaako se todellista minäänne?
ENRIQUE BUNBURYN ÄÄNI
Kuvastaa. Sen vanha nimi oli "Héroes del Silencio".
Sen sanoitukset valottavat nimeämme.
Hiljaisuus on kaikki kaikessa
Sankari vaipuu omaan unholaansa…
Päädyin laulajaksi.
Nyt kun olin ryhtynyt laulajabasistiksi,
aloin tykätä sanoitusten kirjoittamisesta.
Tunnen maan terassin alla
Joku saapuu ikkunasta
Tuo unohdettu…
Tutustuin keulakuvan rooliin.
Se siirtymä kävi asteittain. Aluksi olin vain laulajabasisti -
ja jumittunut mikkitelineelle.
Lopulta päätimme etsiä basistin,
jotta pystyisin liikkumaan vapaammin lavalla.
Mä kuljen liian lujaa
Olimme treeninaapureita.
Mua et kiinni saa…
Törmäsimme toisiimme treeneissä tai kahvilla nurkkakuppilassa.
Bändillä oli jo repertuaari. Biisit kuulostivat omiamme paremmilta.
Edición Fría soitteli Curen covereita.
Olihan meillä hyviäkin biisejä, mutten ollut mikään huippulaulaja.
Mielikuvat leikkiä lyö
Huudon myötä lankeaa…
Sitä tajuaa pystyvänsä -
äänittämään levyn ja soittamaan aiempaa isommilla keikoilla.
Juanin Pedro-veli keskittyi lääkärintutkinnon hankkimiseen.
Hän halusi panostaa siihen, joten jouduimme etsimään rumpalin.
Aloin kuunnella bändiä Cahcin radio-ohjelmassa El selector.
Sitten he alkoivat etsiä rumpalia.
Katselin heidän treenejään.
Olin äimänä. Silloin soitin Los Modosissa.
Sinne samaan paikkaan, missä sinut tapasin…
"Tule soittamaan, rumpali."
Istuuduin rumpalin pallille.
Olin kauhusta kankea.
Sitten soitin.
Iguaani
He keskeyttivät koulunkäynnin omistautuakseen musiikille.
He uurastivat.
RADIOCADENA-FESTIVAALI
Pop-pääkaupunki Salamancassa pidetään Radiocadena-festivaali 26. kertaa.
Festivaali on omistettu pop-musiikille ensi kertaa.
Kaikille Espanjan bändeille järjestettiin kilpailu.
Meillä oli oma hotellihuone, ja paikalla oli toimittajia.
Juuri ennen kuin aloimme soittaa,
pyysin Cachilta lainaksi hänen kummallisia vaatteitaan.
En edes tiedä, miksi sitä tyyliä sanoisi.
Vaikkei ilma tiedä Mitä tekeillä on
Tuuli
Se puhaltaa nurin
Ääntäs' En kuule sun ääntäs'
Se aina kaukana on
Voi ei Se niin kaukana on
Festivaalialue on tupaten täynnä. Osallistuvia yhtyeitä on 429.
Kaikki kaupungit saivat äänestää bändejä.
Pääsimme semifinaaliin ja tulimme toisiksi.
Matíasin mukaan toisten bändien voitto oli sovittu juttu.
Matías kirjoitti El Heraldoon tulikivenkatkuisia artikkeleja,
koska emme voittaneet.
Olin raivoissani.
Fuskausta!
Bändien katselun sijaan tuomarit syöpöttelivät.
MUSIIKKITOIMITTAJA
He olivat ravintolassa, jossa oli parveke.
Se oli kaukana lavasta.
Tuomarit eivät huomioineet bändejä lainkaan.
Pidimme sitä tappiona, mutta tulimmepa toisiksi.
Parempi sijoitus sekin kuin monella Euroviisu-esiintyjällä.
Vaikka tappio tulikin, päätimme voittaa ensi kerralla.
Aikeenamme oli voittaa, vaikkei siitä tullutkaan mitään.
Vahvistuimme koska halusimme lisää.
Vaikkei ilma tiedä Mitä tekeillä on
Tuuli…
YHTYEEN KOKOONPANO
Oliko kaltaisellenne Aragonian yhtyeelle vaikeaa päästä näin pitkälle?
Oli. Se on hankalaa, koska emme tule suurkaupungista.
Sillä on vaikutusta siksi, ettei meillä kulje kykyjenmetsästäjiä.
Tuppukyläbändien demot eivät kiinnosta ketään.
Kukaan ei etsi uusia bändejä sieltä.
Espanjalainen pop oli melko vaisua sanoitusten osalta.
Edesautoin asiaa Olé Oléssa.
MUSIIKKITUOTTAJA
Meen lujaa
Enkä pysty pysäämään…
Halusin kokeilla siipiäni.
Ehdotin Robertolle yhteistyötä.
Vastasin olevani kokematon tuottaja.
MUSIIKKITUOTTAJA
"Mennään tuurilla."
Sano milloin, milloin…
"Näin zaragozalaisen bändin, josta voisit tykätä."
Minulle lähetettiin viiden biisin nauha, jonka kuuntelin tarkkaan kotona.
En ollut vaikuttunut.
"Heissä on taatusti ainesta. Kuunnellaan se vielä."
Kuuntelimme nauhan uudestaan, koska sitä bändiä oli kehuttu.
Enrique ja Juan soittelivat minulle.
He kutsuivat minut keikalle En Brutoon.
Lähdimme Zaragozaan.
Huomasin heti ihmisjoukon, joka tappeli sisäänpääsemisestä.
Ihmettelin mistä oikein oli kyse.
Hiljaisuus!
Mä kuulin äänen
Kenties joku muistaa mut
Mä pysty siihen en…
Roberto ja minä pidimme keikasta. Menimme pukuhuoneeseen.
Suolsimme bändille melkoista soopaa.
"Yritän hankkia teille levytyssopimuksen ynnä muuta."
Oikein kuolasimme.
Olin tarpeeksi kokenut tietääkseni, mitä yhtyeeltä vaaditaan olemassaoloon.
Sitä he halusivat.
Enkä pysty muistamaan
Milloin sielus' syntiin lankeaa…
Siinä kesti kauan.
Toiset levy-yhtiöt eivät ottaneet meitä kuuleviin korviinsa.
"Mikä tämä tyylinne oikein on?"
Siihen aikaan tekno-pop jylläsi.
Kitarabändit olivat kuulemma menneet muodista.
PolyGram-yhtiö nimitti bändiä vaisuksi.
Warnerin mielestä he olivat kopio.
CBS vähät välitti meistä. Olimme mitättömiä pienillekin firmoille.
Kukaan ei piitannut meistä.
Vuotta myöhemmin menin EMI-yhtiöni pomon pakeille.
Sanoin: "Rafa."
"Sinun täytyy äänittää tämä."
"Äänitä ensin vaikka maxi single."
"Jos sitä myydään yli 5 000 kappaletta, saatte kelvollisen sopimuksen."
Budjetti oli todella pieni. Kuvitelkaa!
Saimme äänittää -
parina iltana sen jälkeen, kun Hispavoxin bändi oli lopettanut.
Meidät käskettiin Cantores de Híspalisin studioon.
Luotiin kupletti tanssia varten
Kun Los Marismeños oli saanut äänitettyä…
Kasasimme välineet ja nauhoitimme hirveällä kiireellä.
Onneksi palkkasin -
englantilaisen ääniteknikon.
Steve Taylor työskenteli Lontoossa.
Steve sanoi ensi töikseen: "Gus, en pidä tästä bändistä."
Vastasin: "Tee sinä työsi.
Steve, suu tukkoon ja hoida homma."
Sellainen on sietämätön tyhjyys…
Jos tulisi takkiin…
Ellemme kävisi kaupaksi, saisimme lähtöpassit.
Lähdimme pitkälle kiertueelle hakemaan kuulijoita.
Aloimme soittaa Valencian klubeilla.
Kiersimme ympäri Espanjaa. Pääsimme radio- ja televisiokanaville.
Héroes del Silencio on lupaava zaragozalainen pop-bändi.
He ovat osallistuneet aluekisoihin.
Nyt heillä on vihdoin oma albumi.
Vaikka kävimmekin paskoissa ohjelmissa, saimme näkyvyyttä.
Tässä tulee uusia kykyjä.
Héroes del Silencio.
Vaikka soitimme paskoissakin paikoissa, saimmepahan näkyvyyttä.
Tämän uuden yhtyeen tyyli on englantilaista pop-rockia.
"Héroe de Leyendaa" alettiin soittaa Espanjan kaikilla radioasemilla.
Gustan yhtiö käski vaihtaa levyn kansikuvan.
"Heidän pitää näyttää komeammilta."
Vaikka levymyynti kiihtyi sen ansiosta,
muutos sai kriitikot suhtautumaan meihin varauksella.
Meitä haukuttiin pelkäksi kesähitiksi, joka unohtuisi pian.
Kaikki sen jälkeen tapahtunut kävi varsin asteittain.
Reagoimme siihen mitä saimme vastaamme tuolloin.
Minusta se oli kohtaloa, että kaikki sujui hyvin.
Myimme yli 5 000 kappaletta.
Niitä myytiin 30 000.
Levy-yhtiö uskoi meihin, koska myimme kuusinkertaisesti.
Minuun alettiin suhtautua suopeammin EMI:llä.
Jo varhain Montesano, Cachi ja me muutkin -
näimme bändissä olevan ainesta suureksi Zaragozan rokkibändiksi.
Otimme riskin.
Panostimme rokkiin.
Haalistunut katse
Kätkee rangaistuksen ikuisen
Tarujen sankari
Kuuluu kohtalosta haaveiluun
MADRID, KEVÄT 1988
Miten menee tänä aamuna?
Mainiosti.
Entä sinulla? -Huipusti.
Entä täällä?
Levy-yhtiö halusi tarjota meille oikeaa sopimusta.
He kysyivät, olemmeko valmiita muuttamaan Madridiin.
Kieltäydyimme.
He olivat juurtuneet Zaragozaan eivätkä tahtoneet lähteä sieltä.
Tiedä sitten, olimmeko jääräpäitä vai halusimmeko vain päättää itse.
Zaragoza.
Seuraava asema: Calatayud.
Tahdoin bändille oikean managerin.
Niinpä hankin Piton.
Pito.
MANAGERI
Minulla riittää liikanimiä.
Peilikuvassani hymyn nään
En pidä toisii yhtään minään
Muistan kuunnelleeni "Autosuficienciaa" rannalla tai vuorilla ajellessani.
Join kaiketi siideriä kuuntelun lomassa.
Tuumin, että mitä me täällä kuhnimme.
Kotosalla kyhjötän
Ei mikään kiinnosta
Valmistelin konttorin, jonne tuli Alaska y los Pegamoides.
Kauhua ostarilla
Hirvittää pikkupuodissa
Mun tyttöni otti hatkat…
Heidän ansiostaan -
pääsin tutustumaan vastakulttuuriin, joka myöhemmin yhdistettiin Madridiin.
On neljä ruusua kunniaksi sun…
Pito oli alan paras.
Hänen firmansa oli 10/Diez.
Tuohon aikaan se oli pop-rock-bändien tärkein manageritoimisto.
Pitolla oli Alaska.
Gabinete.
Loquillo.
Los Coyotes. -Los Golpes Bajos.
Lions in Love.
Hänellä oli vakiintuneita artisteja.
MUSIIKKITOIMITTAJA
Niitä hän kauppasi levy-yhtiölle ja medialle.
Pito tunnisti Héroesin lahjat ja hankki levytyssopimuksen.
En osaa sanoa,
miksi puoleeni käännytään tai miksi lähestyn ihmisiä.
Sanoisin, että asiat vain tupsahtavat eteeni.
Tahdon katsoo kuolon tanssahdusta
Ruskettunut lantio mun pään pyörälle sai…
Pito osasi luovia rokin ja popin underground-piireissä.
Häntä arvostettiin.
En tiedä syytä siihen.
Saatan vaikuttaa typerältä.
Joskus olen mielestäni fiksu ja toisinaan tyhmä.
"Fuente Esperanza".
TAMMIKUU 1989 ESIINTYMINEN EMI:N JOHTOKUNNALLE
Pöhköä, takapajuista, päätöntä.
Ensimmäiset muistoni Héroesista ovat kafkamaisia.
Elettiin tiistai-iltapäivää.
Mediaväelle järjestettiin lounas, ja jälkiruokana oli esityksemme.
Soundi on karmea siihen aikaan päivästä.
Tarjolla on katkarapuja ja samppanjaa.
Vaikka tämä ei ole tavallinen keikka, haluaisin esitellä bändimme.
Olvido ja Loquillo tulivat mukanani.
Ei ollut varmaa, pitäisivätkö he bändistä.
He sanoivat: "Enpä oikein tiedä. Minun täytyy nähdä heidät uudestaan."
"Jotain itua heissä kyllä on."
Pito soitti minulle ja suostui manageriksi.
Seuraava looginen askel oli levyn nauhoittaminen.
Meillä oli sama pulma kuin ekan maxi singlen kohdalla.
Monet muut äänittivät samaan aikaan.
"Ehdittekö tulla tänä iltana?"
"Tulemme heti."
Koen sellaisia hetkiä, joina muistan
Yhden keskustelun…
Ensimmäisen levyn äänitys hermostuttaa.
Juanin kädet tärisivät.
"Gustavo, odota hetki."
Héroes oli sitä mieltä, että he olisivat pystyneet parempaankin.
Levy herätti meissä ristiriitaisia tunteita.
Se oli minusta turhan ilmeetön.
Se ei kuvastanut live-soundiamme.
Eräänä aamuna lähdimme herättyämme studiolle.
Meille näytettiin edellisillan sovituksia.
Lauluun oli lisätty trumpetteja.
Se oli syntikkatorvi.
Se kuulosti todella mauttomalta.
Bändi ei pitänyt siitä yhtään.
Se oli hieman loukkaavaa.
En muista mitään trumpetteja.
Menin johtajan toimistoon.
Uhkasin lähteä Zaragozaan saman tien.
"Levytysurani on ohi.
Minua ei kiinnosta jatkaa, ellei trumpetteja heivata."
Hän suuttui toden teolla.
Ne otettiin pois.
Tarkoitus oli tehdä poppia radioformaatilla.
Biisi oli saatava myyntikelpoiseksi.
Vaikka levyn äänimaailmaa moitittiin,
sen ansiosta Héroes pääsi kansallistason musiikkipiireihin.
Päätöstä voi sanoa hyväksi,
sillä sen ansiosta pääsimme radioon ja Espanjan tietoisuuteen.
Teillä on vain yksi minilevy, ja veloitatte esityksistänne tuntuvasti.
Tienaatteko musiikilla?
ENSIMMÄINEN ISO HAASTATTELU
Vaiko…
Emme vielä, koska ostamme välineitä tämän vuoden kiertueelle.
Nyt kun levy on julkaistu, keikkailemme nelinkertaisella tahdilla.
Älkää sitten lyökö läskiksi! Sehän tietäisi 130 keikkaa.
Vain kaksi espanjalaisyhtyettä yltää niin hulluun tahtiin.
Elämä on rahaa tärkeämpää.
Siis 130 keikkaa…
Héroes del Silencio.
Tuo on hän. -Niin.
Tuo on…
Hän. -Tämä on huippua.
Tuossa on hän.
Tuon nimi on Pedro. -Entä hän?
Hän on laulaja, eikö vain?
Saammeko nimmarin?
Olitte olleet yhdessä jo tovin, kun saitte vuoden tulokkaan tittelin.
Olemme toimineet lähinnä Zaragozassa viitisen vuoden ajan.
Se nähtiin, kun pääsimme kansallistasolle.
Vihdoinkin löysin sen tien
Joka kulkuani ohjastaa
Tänä iltana lempi mua oottaa
Huulillasi
Joka silmäyksellä, luoja…
Hyvä yleisö, meille esiintyy Héroes del Silencio.
Pois mä heitin jo
Mädäntyneen hedelmän
Vedimme tv:ssä playbackina.
Niin tehtiin aina.
Emme voineet muuta.
Jouduimme vänkäämään siitäkin, että keltaiset rummut saisi jättää pois.
NUORI YHTYE
Samoin taustatanssijat.
Niistä riideltiin moneen otteeseen.
Halusimme tehdä selväksi, että tyylimme on synkkä rock.
Suonissain virtaa mustalaisen veri…
Muutaman ohjelman jälkeen suosiomme levisi käsiin.
Ennen pitkää
Mulle kahleet iäti jää
Meidät nähtiin etusivuilla.
Bändistämme tuli kuuluisa nopeasti.
Maine tuli kerralla.
Levy-yhtiökin yllättyi.
Levy-yhtiö oli tietysti ällikällä lyöty.
Kun yhtye pääsi Los 40 -listalle, se muutti kaiken.
Tämän viikon ykkössijan kahmaisevat nämä Zaragozan veijarit.
Héroes del Silencio esittää "Flor Venenosan".
En osaa sitä sanoiks' pukee…
Albumin puhtoinen soundi ja vetämämme live-keikat -
esittelivät hienolla tavalla bändin kahta puolta.
Tahdon eroon siitä melusta
Joka eilen pauhasi…
Koskaan ei voi tietää, mistä tulee hitti.
Sen kaavaa ei tiedetä.
Pidetty levy kävi kaupaksi.
Yhä uudelleen.
Kun sana kiirii, sitä ei saa pysähtymään millään.
Aina etsin lähdettä Jolle pysähtyä hengähtään…
Se julkaisu oli jotain aivan muuta.
Espanjassa ei ollut vertailukohdetta.
Kun Espanjassa menestyy, silloin saa huomiota.
Aina on niitä, jotka eivät siitä pidä.
Bändillä oli valtava haittapuoli.
Enriquea sanottiin komeaksi.
Tuntui väärältä olla totinen bändi, jota 15-vuotiaat tytöt fanittivat.
Siitä syntyi jännitettä.
Madridissa oli tietynlainen monopoli.
Jos ei ollut kriitikoiden mieleen…
Etenkään Diego Manriquen.
Toivottavasti hän kuuntelee tarkkaan.
Ilman heidän siunaustaan ei voinut tehdä mitään.
MUSIIKKITOIMITTAJA
Kriitikon työ on luonteeltaan sellaista,
että he ovat melkeinpä kuin autiomaassa eläviä erakkoja,
jotka paasaavat maailmanlopusta.
Siksi kriitikot kokevat,
ettei heitä kuunnella. Tottahan se on.
Koska Héroes del Silencio kuunteli kriitikoita,
yhtye oikeutti sillä tavalla kriitikoiden toiminnan.
Keikan loputtua sitä ajaa 600 kilometrin päähän -
ja näkee kriitikon rustauksen.
ROKKITÄHDEN SYNDROOMA
Miten siihen vastaa?
Säveltämällä siitä.
Kun kuuntelee ensi kertaa Héroes del Silencioa,
he tuntuvat olevan levy-yhtiön muovaama yhtye.
Tai ainakin musiikkiteollisuuden ohjailema.
Mukanahan oli vaikkapa Gustavo Olé Olé -yhtyeestä.
Monikansallisen yhtiön pesti oli pilkattu.
Meitä kritisoitiin pelkästään sen vuoksi.
Sitten oli imagokin.
Ensimmäisillä levyillä -
heistä sai niin sanotusti kampaamobändin vaikutelman.
Kaikki oli tarkoin lavastettua.
"Laulaja on teinityttöjen mieleen."
Itse musiikkia ei kuunneltu.
Tässä tulee kysymys.
Kummalla puolella roikkuu Héroes del Silencion laulajan tukka?
Enriquen vaaleat hiukset häiritsivät eräitä.
Sen vielä ymmärtäisi, jos häntä haukuttaisiin epämuodostumasta.
Bunbury oli kuin pitkätukkainen enkeli.
Hänen karismansa ja kykynsä muuntautua lavalla -
herättivät hameväen intohimon.
Lavaesiintymisestäkin irvailtiin.
"Tahdomme käristää sen Héroesin laulajan tukan."
Jotkut menivät liian pitkälle.
Se on meistä ärsyttävää vieläkin.
Meidän elämäämmehän se oli.
Yhtye oli kyllästynyt siihen, että heitä haukuttiin korneiksi.
Yhdessä vaiheessa Enrique muistaakseni uhkasi lopettaa.
Ajatus toisesta levystä pelotti meitä hieman.
Saimme sen aikaiseksi kovalla työllä.
Olimme valmistautuneet huolellisesti.
Olimme innoissamme Phil Manzaneran tapaamisesta.
Olen aina pitänyt Roxy Musicista.
Kun Phil tuli keikallemme, ihan kuin paikalla olisi ollut kuningas.
Pito kertoi minulle Héroesista ja pyysi,
että lähtisin Calatayudiin katsomaan heitä.
Siellä tuumin, että hehän ovat rokkitähtiä.
MUSIIKKITUOTTAJA
Yhtyeellä oli mustat asut ja niin oli yleisölläkin.
Kun katsoin heihin ja yleisöön,
näin todellisen yhteyden.
Havaitsin mahdollisuuden.
Erämaan lait
Mun pakoo siivittää
Juttelimme keikan jälkeen.
Sitten hän lausui taikasanat.
"Tahdon nauhoittaa live-soundinne."
Persianlahden sota syttyi sinä iltana.
Siksi muistan sen.
Lisäksi…
Se ilta oli minulle tärkeä. Kun palasin hotellille,
minulle soitettiin, että äitini teki kuolemaa Lontoossa.
Minua pyydettiin palaamaan.
Kun sitten pääsin Barajasin lentokentälle, se oli suljettu -
sodan takia.
Amerikkalaisilla oli siellä lentokoneita.
Niinpä äitini kuoli, kun saavuin Lontooseen.
Siksi se ilta -
oli todella tärkeä.
Kun tapasit Héroesin, illasta tuli ikävän ikimuistoinen.
Aivan.
Siksi se jäi mieleeni.
Sen illan päätteeksi…
Kuuleman mukaan yö
On täynnä taikaa…
Olimme iloisia,
koska studiossa oli Abbey Roadin vanha äänityspöytä.
Niitä valmistettiin vain kuusi.
Upeaa.
Jos yhtye soittaisi samalla tavalla kuin sillä keikalla,
saisimme ikuistettua tuon energian studiossa.
Meille saatiin muovattua soundi, joka todella edusti meitä.
Aamu koittaa niin varhain
Ja olen kovin yksinäinen
Se levy on ehtaa Héroesia.
Minusta hän ei juurikaan tehnyt sovituksia.
Onkin parasta, ettei tuottaja tee juuri mitään.
Yhtye hoitaa oman työnsä, ja se saadaan kuulostamaan hyvältä.
Itse sävellyksiin ei kosketa.
Kun olimme äänittämässä,
he halusivat pitää ruokataukoja.
Jos täällä Englannissa ehtii syödä yhden leivän koko työpäivänä,
se on onnenpotku.
He totesivat joka välissä, että nyt lähdetään syömään.
Ajattelin, että tässähän tuhrautuu aikaa.
Mukavaa se oli silti.
Se poikkesi tyystin omista tottumuksistani.
Pidin siitä.
Asiat loksahtivat paikoilleen.
Joskus vain sujuu.
Joskus.
Niin kävi sillä levyllä eikä enää koskaan sittemmin.
Koko biisin perustana on tällainen yksinkertainen kuvio.
Sitten näin.
Laitoin kaiun yksinkertaisen kuvion päälle.
Soitin näin.
Jätin sen kaikumaan.
Kappale alkoi kaikukitaralla.
Harmittelin, etten itse keksinyt sitä.
Se oli upeaa.
Innostuimme työstämästämme biisistä, mikä oli helvetin mahtavaa.
Itsesi voit myydä…
Yhtye soittaa ensisinglensä "Entre Dos Tierrasin".
Jos valtaa hamuat
Senderos de Traición -levyä on myyty liki 100 000 kappaletta julkaisuviikolla.
Isoin listayllättäjä oli Senderos de Traición.
Menestynein yhtye maan pop-rock-piireissä.
Senderos de Traición rikkoi Espanjan rock-ennätykset.
Senderos de Traición on platinalevy, jota on myyty ennennäkemättömän paljon.
Anna mun olla
Turha mua on syyttää perikadostas'
Bändin nimi viittaa hiljaisuuteen, mutta soundi on upea.
Vuoden 1990 paras kappale on "Entre Dos Tierras".
Olin varma, että se biisi poikisi heille tilaisuuksia.
Terve.
Nukuin puoli kahdeksaan ja heräsin yhtäkkiä.
Olen pyöriskellyt.
Laukkukin on avaamatta.
Ei oo ensi kerta tää
Kun hulluuden tunnen vallan ottavan
Ja viimeinkin
Tiedän miltä tuntuu
Kun edes kättään ei pysty liikuttaan
Näytätte väsyneeltä.
Elimme vaatimattomasti.
Asuimme Zaragozassa ja kävimme yhä kantapaikoissamme.
Lupasin ostaa äidille turkistakin, kun olen kuuluisa.
Ostitko? -Tietysti.
Ostin näin pitkän toledolaismiekan, jonka otin mukaan kiertueelle.
Näytä miekkaa.
En muista keikkamääräämme.
Niitä oli varmaan 130.
Siinä 80:n kieppeillä aloimme pohtia ulkomailla soittamista.
Se kuulosti pähkähullulta -
managerin ja yhtiön mielestä, mutta vähät välitimme heistä.
KESKI-EUROOPPA, 1991
Tästä kamarista
Avaruuteen saakka…
Heillä oli kunnianhimoa,
joka minulta puuttui. Olen heille sangen kiitollinen.
Muistan ekan Euroopan-kiertueemme.
Heitimme keikkoja Sveitsissä ja sitten Belgiassa.
Sitä ajaa pakulla Belgiaan ja tulee keikan jälkeen takaisin.
Miksei sitä lähtisi Cádizia pidemmällekin?
Voitto tai tappio
Se mua ei kiinnosta lain'
Riski pauloihin kietoo
Eikä määränpää
Soitimme kapakassa. Nurkassa oli pieni lava,
jolle mahtui yksi laulaja. Meillä taas oli rutkasti kamppeita.
Aiheutimme ihmetystä, kun rahtasimme paikalle vahvistimia.
Lava oli matala.
Kun rummut oli kasattu, lopuille kamoille piti keksiä paikka.
Ne olivat hienoja keikkoja,
koska meitä tykättiin kuunnella pienillä keikkapaikoilla.
Héroes del Silencio, Zaragozasta.
Olimme tähtiä Espanjassa.
Sitten soitimme Saksassa jossain kämäisessä pubissa.
Suunnitelmaa ei ollut. Asuimme hostelleissa.
Kilometrejä ja naurua riitti.
Meistä oli lystiä kirjoittaa lauluja yhdessä.
Ne olivat hyviä aikoja.
Vietimme pakussa kuutisen tuntia päivässä.
Yhdessäoloa koko päivän. Se on neljän hengen avioliitto.
Bändimme oli todella tiivis joukkio.
Odotimme innolla tulevaa.
Kuinka unohtaa voisin
Sellaisen joka mua auttaa tahtoi
Ellen anteeksi vois' antaa
Tuon tuskan jonka aiheutit
Missä ikinä kuljenkaan
Matkasimme aina saman kiertueväen kanssa.
Ääni- ja valotiimi pysyi samana.
He ymmärsivät täysin,
millä tavalla halusimme esittää musiikkiamme.
Kasasimme hyvän tiimin tukijoukoksemme.
Saat potkut.
Onko Martínia näkynyt?
Martín oli kiertuemanageri. Hänkin kulki pakussamme.
Hänen työnään oli varata hotellit -
ja järjestää soundcheckit.
Hän oli kuin isähahmo.
Älä viitsi, Martín.
Anna olla.
Hänellä oli kokemusta espanjalaistähtien manageroinnista.
Tiesin hänen olevan oikea valinta Héroesille.
He tulivat hyvin toimeen.
Hän oli meille kuin veli.
Aina tukenamme.
Martín oli tärkeä henkilö.
Hän oli niitä ihmisiä, jotka auttavat pitämään tasapainon.
Jos et olisi kaahannut mutkaan…
Suoraan me ajoimme, tollo.
Kiersimme Saksaa seuraavanakin vuonna.
Saimme kutsun Ich bin ein Ausländer -festivaaliin.
Se muutti kaiken.
BERLIININ RASISMINVASTAINEN FESTIVAALI SYKSY 1991
Kerrotaan, että yö
On täynnä taikuutta
Ja että keiju kutsuu uneksimaan
Ja tiedän, että viime aikoina
En hellittänyt oo laisinkaan
Ja tuntuu kuin vain paasaisin
Soitimme keikan.
Kiitos.
Sitten emme päässeetkään pukuhuoneeseen.
Näky oli samanlainen kuin elokuvassa Ilta oopperassa.
Luoja tietää, mistä se väki ilmestyi.
Kaikki tarjosivat levytyssopimusta.
Se festivaali televisioitiin, joten koko Saksa näki sen.
Se oli menoa.
Héroes del Silencio…
Héroes del Silencio!
Iltaa, Frankfurt.
KIERTUEKOHTEET: HAMPURI, BERLIINI, FRANKFURT, BONN
Héroes del Silencio!
"Entre Dos Tierras" löi meidät läpi Espanjassa -
ja myöhemmin Euroopassa.
Innostava rock-yhtye kiertää Eurooppaa tänä kesänä.
Héroes del Silencio.
Olin yhdellä Berliinin-keikalla paidattoman Enriquen kanssa.
Kolmetuhatta saksalaista hoilasi laulun sanoja väärin.
Olin kananlihalla.
Yleisö ei tiennyt, mitä sanoja se lauloi.
Kaikki olivat ulalla.
Niin oli levy-yhtiökin.
Pito oli äimänä, eikä yhtyekään saattanut käsittää sitä.
Jotain taianomaista siinä oli.
Pomoni käski minun lähteä katsomaan bändiä,
joka soittaa kotikaupungissaan Zaragozassa.
Enrique, laulat espanjaksi.
Kysyn tietenkin, onko se sinulle tärkeää.
Englantia laulamalla saisitte enemmän kuulijoita.
Niin, muttemme päättäneet laulaa espanjaksi.
Se vain tulee luonnostaan.
Minusta on hienoa, että kaikki eurooppalaisbändit laulavat kielellään.
Se avartaa rock-musiikkia.
Musiikkimaailmaa seuratessa on innostavaa -
kohdata sellaisia bändejä ja artisteja, jotka poikkeavat kaavasta -
sekä ylittävät odotukset.
Mitä Espanjan kriitikot sanoivat?
Ne mulkut haukkuivat meitä edelleen poppipumpuksi.
Minkä sille mahdoimme?
Ei kuunaan oo hyvästit Näin lyhyiksi jääneet…
Kiertueen loputtua päätimme pitää vapaata.
Pikaisesti vain.
Se oli tavallisen työssäkäyvän ihmisen pitämä loma.
Joaquín, Copi ja minä lähdimme Intiaan ja Nepaliin.
Siellä uppouduimme kulttuuriin, kirjoihin ja musiikkiin.
Aloimme lukea buddhalaista ja hindulaista kirjallisuutta.
Imimme itseemme Intian ja Nepalin hengellisyyttä.
Matka oli tavallaan riitin alku.
Se heijastui sanoituksissamme ja soitannassamme.
Se näkyy selvästi -
El Espíritu del Vinolla, joka on paljon mutkikkaampi albumi.
Ei mulla ollut koskaan
Gurua taikka opasta
En koskaan sivuuttanut…
Kun meille puhuttiin uuden levyn äänittämisestä,
meiltä uupui materiaalia.
He taisivat saapua joulupäivänä.
Olimme vuokranneet heille valtavan talon…
LONTOO, 1992
…Lontoon laitamilta.
Tuolla on talomme.
Kiertue oli kestänyt kauan.
En tiennyt, olivatko he kirjoittaneet juurikaan kappaleita.
Sitten he totesivat: "Siitä tulee tuplalevy."
Vastasin: "Oletteko nyt aivan varmoja?"
Sillä tavalla me näimme asiat.
Kun biisejä uupui, päätimme tehdä tuplalevyn.
Phil suhtautui meihin hyvin kärsivällisesti siihen aikaan.
Vietimme uudenvuodenaaton siellä.
Phil vietti juhlapyhät perheensä kanssa.
Jatkoimme biisien tekemistä omin päin studiolla.
Esittelin studion heille.
Se oli kotitalostani erillään.
Sanoin: "Tänään on 26. joulukuuta.
Aloitamme äänitykset 7. tammikuuta.
Tuossa on studio. Harjoitelkaa ja säveltäkää siellä.
En sitten halua nähdä enkä kuulla teitä."
Monta vuotta myöhemmin minulle selvisi,
että he käyttivät kamalasti huumeita.
En tiedä, mitä he tekivät siellä yötä päivää.
Heiltä puuttui laulujakin.
Juan väitti:
"Kitaransoitto luonnistuu paremmin aamuyöstä."
Vastasin, että sepä hienoa, mutta minä en sitä ole kuulemassa.
Omenamehulla päivä lähtee käyntiin.
Joskus he kiertelivät Lontoota, kun miksasimme levyä.
Toisinaan he soittivat minulle.
"Poliisi pysäytti meidät."
"Lähetä joku hakemaan meidät."
Muistan antaneeni kaikkeni siihen aikaan.
Ympäri kellon.
Ei se lähde.
Juhlistimme uudenvuodenaattoa soittimillamme studiossa.
Kirjoitimme biisejäkin.
Entä se myytti, jonka mukaan "La Sirena Varada" syntyi huumeista?
Totta se on.
"SIRENA VARADAN" ENSIMMÄINEN ÄÄNITYS
Onko se päällä? -On.
Nytkö? -Ei.
Näetkö minut?
Näetkö hänet? -En.
LINSSISUOJUS JÄI PÄÄLLE
Mikä mättää?
Saatoimme ottaa jotakin niinä iltoina.
LINSSISUOJUS ON EDELLEEN KAMERASSA.
Vuotavat ikenet
Hyvinhän se meni. -Otetaan uusiksi.
Tämä on b-puoli.
Otetaanko uusiksi?
Virheetkin kuulostivat hyvältä.
Kuvaako se? -Ei.
Jotenkin tämän täytyy sammua. -Älä sammuta.
Millaista se oli? -Upeaa.
Loistoillan jälkeen mahtava tunne hiipuu -
ja jäljelle jää…
Luomistyössä -
kaikkia kiinnostaa kokeilla rajojaan.
Niitä koetellaan.
Niin me teimme.
Minusta se on täysin järkeenkäypää.
Pito soittaa lasinalusia.
Ottaisitteko tuon manageriksenne?
Huumeet ovat tyhmentäneet minua.
Ne ovat huonontaneet suhteitani lähes kaikkiin tuttuihini.
Niitä on syyttäminen monesta asiasta.
Krapula tekee huonotuuliseksi.
Silloin toisia sietää huonommin.
Kärsivällisyys hupenee, ja stressi kasvaa.
Silloin alkaa pelätä, ettei levystä tule odotetunlainen.
Huumeista oli Héroesille enemmän haittaa kuin hyötyä.
Muutan tämän kohdan. -Selvä.
Muutimme soundiamme.
Meiltä vaadittiin enemmän, mikä kiristi ilmapiiriä.
Ehkä olimme haukkaamassa turhan ison palan.
Aloimme kokeilla kaikenlaista.
Halusimme musiikiltamme enemmän.
Se johti ensimmäisiin yhteenottoihimme.
Bändin jäsenet olivat eri mieltä uudesta suunnasta.
Joko emme halunneet tai sitten osanneet olla yhtä mieltä.
Emme pystyneet selittämään kantaamme.
Tietyllä tavalla se levy oli sellainen,
että heittelimme sille hiomattomia ideoita.
Phil Manzanera teki voitavansa.
Ja se mihin hän pystyi oli huikeaa.
Hän pelasti levyn kaaoksesta.
Poikki.
Hienoa. Jatketaan.
EXCESO-KIERTUEEN ENSIESITYS, KESÄ 1993
Miten omituisesti himo pusertaa…
Héroes del Silencio esitti Berliinissä uusimman albuminsa, El Espíritu del Vinon.
Entre Dos Tierras myi Saksassa kultalevyn edestä.
Levy-yhtiö teki selväksi sen, mitä Euroopassa tapahtui.
Siltikin meille puhuttiin -
siihen sävyyn kuin olisimme keksineet koko jutun.
Vaikka yhtye onkin lausunut monarkianvastaisia kommentteja,
Héroes del Silencio vei rockin Zarzuelan kuninkaalliseen palatsiin.
Tottahan se poiki polemiikkia.
Kohut myyvät kuin häkä Espanjan lehdistölle.
"Jos kerran esitätte anarkistipunkkareita, miksette sylkeneet päin prinssin näköä?"
Se kismittää meitä.
Héroes del Silencioa arvosteltiin syystäkin.
Shit.
Suhtauduimme pressiin todella hyökkäävästi.
Heittäkää telkku mäkeen.
He eivät yrittäneetkään olla kansallisen lehdistön mieleen.
Aina on niitä mulkkuja, jotka luulevat meidän menneen muodista.
Ehkä oli virhe luulla,
että kun olimme töykeitä toimittajille,
yleisö tukisi meitä.
Tarkoitan oikeaa 70-luvun rokkia.
Anna minun puhua. -Toki.
Häntä pidettiin sietämättömänä.
Puolustelin häntä aina.
"Hän on yhtä sietämätön kuin ensitapaamisellamme."
Ei se mitään diivailua ollut.
Hän oli itsevarma.
Meitä on aina nimitetty ylimielisiksi kitisijöiksi.
Ehkä syy on siinä, että uramme oli meille aina selviö.
He olivat ujojakin.
Rokkarin valeasu peitti tuon ujouden.
Uskotko, että raivonne käy yhä kaupaksi?
Ymmärrän kyllä mainostuksen syyn.
Mieluummin olisin jättänyt sen tekemättä.
Nuorimies, olet muissa maailmoissa.
Niin? -Mitä Héroes del Silencio pelkää?
Mitäkö pelkäämme?
Vastasimme vastahakoisesti.
Se oli hiukan kiusallista medialle, joka kysyi aina laulajalta.
Enrique joutui aina valokeilaan vasten tahtoaan.
Jos pääsee haastatteluissa ääneen,
tulee väkisinkin vaitonaista kitaristia kuuluisammaksi.
En ole mikään opettaja. Muut tehkööt miten haluavat.
Siinä kaikki. -Selvä.
Juan on omintakeinen rokkitähti.
Sellainen artisti,
joka ilmaisee itseään paremmin soittimellaan kuin sanoillaan.
Kateus heräsi.
Kenties toinen sai enemmän huomiota.
Juanin olisi pitänyt saada enemmän tunnustusta.
Yhtyeeltä hän sai sitä aina.
Tarkoitan ulkopuolelta.
Hän oli yhtyeen soundille aivan yhtä olennainen kuin Enrique.
Mä hiljaa nostan maljan
Eikä toistemme nimiäkään tiedetä…
Tänne vain.
Jo pelkkä läsnäolos' sun
Se mua vaivaa
Ja mut tyhjäks' saa
Päästän huudon toiveikkaan
Sulle hyvästit huikkaan
Tiedän sen…
Se kappale kuulosti punkilta.
Olin ihmeissäni.
"Nytkö he ovatkin punkia?"
He sanoivat, että odotahan kunnes kuulet "La Heridan".
Aina…
Se sama vanha laulu
Se sama vanha katsoja…
Se oli ihastuttava balladi.
Sitten lopuksi pamahtaa.
Lauluun tulee potkua.
Minusta se ei toiminut, mutta mitäpä siitä.
Olimme hämmentävä bändi.
Tajuaahan sen. Aluksi olimme vaisuja.
Oikeat ja väärät askeleemme ovat olleet osa urakehitystämme.
Puhuimme biisin livevedosta.
Ajattelin, että kiertueelle olisi hyvä ottaa toinen kitaristi.
Tapasin Alan Boguslavskyn Piton bileissä.
Hän koe-esiintyi Juanille.
Naukkailimme shotteja ja totesin, että hän on paras.
KITARISTI
Ei puhuta siitä sen enempää.
Hän sai pestin kännin eikä soittonsa ansiosta.
En kuullut soitantaa.
He sanoivat, että olin läpäissyt kokeen.
"Katsotaanpa osaatko soittaa."
Hän toi mukanaan erilaisia vaikutteita ja uuden näkökulman.
Muistan saavuttaneeni yhteyden niihin välittömästi.
Ymmärsin roolini Héroesissa.
Komppikitara onkin aina ollut enemmän mieleeni.
Tajusin senkin, että Héroesissa roolini olisi myös -
tulokkaan osa.
Niin hyvässä kuin pahassakin.
Minuun purettiin tiettyjä turhautumisia.
Hänet oli värvätty ikään kuin terapian eikä niinkään musiikin vuoksi.
Esittelen teille bändimme uuden jäsenen.
Tässä on hra Alan Boguslavsky, Meksikosta.
Siihen aikaan olin koditon.
Pidin peräkontissa matkalaukkua, jossa oli vaatteita.
Yövyin yhdellä kaverillani pari päivää ja sen jälkeen toisella.
Kuvitelkaa autossa tai kaverin nurkissa asumista.
Sitten päätyy Espanjaan.
Siinä sitä matkataan ekalle keikalle yksityislennolla.
Sellainen muuttaa kenet vain.
Kaikki rokkielämää janoavat tahtovat kokea saman.
He tahtovat kierrellä aivan kaikkialla.
He myöskin haluavat huomiota ja mainetta.
LIVE-ESITYS ROCK AM RINGILLÄ, 1993
Ajat menneet Ja jumalaiset vesat
Se oli minulle uutta.
Oli hauskanpitoa ja yllättäviä kiistoja.
Kolmen keikan jälkeen varattiin vapaapäivä matkanteolle.
Sen jälkeen tuli taas kolmisen keikkaa, ja kaava toistui.
Tämä on "El camino del exceso".
Sanaryöppy tuo kiertää kievarista toiseen
Arjen kuoro, aikees' kajauta
Veri roiskuu Viime malja järjen vie
Jollei paratiisii oo
Minne rajat vedetään?
Espanjasta saapunut mainio yhtye.
Euroopassa heitä pidetään latino-rockin johtotähtinä.
Amerikassa oli vaikeaa.
Meksikon-kiertueemme oli tärkeä.
Pienemmillä lavoilla taas emme saaneet tuulta siipien alle.
Kunhan raha virtaa viel'
Ja kantti kestää
Tiili toisen jälkeen…
Bändin onnistui saada yleisö puolelleen.
Terveisiä Meksikosta kaikille.
Meillä on ilo saada vieraaksemme uskomaton yhtye.
Héroes del Silencio, Espanjasta.
Baja Californian raja.
Täällä ollaan.
Yhtenä päivänä soitimme sadalle hengelle ja seuraavana 100 000:lle.
Pian pääsimme soittamaan Madridin urheiluareenalle -
ja sieltä Wienin musiikkisaliin.
Soitimme Saksan festivaalilla -
ja jatkoimme Argentiinaan.
Lentelimme sinne tänne. Se oli yhtä sekasortoa.
Parempaan huomiseen en vieläkään usko…
Huomenta täältä Saksan Siegenistä.
Jatkamme matkaa läpi vuorten.
Ei mieles' salli lankeemuksen ajatusta
Pudotus käy matalaksi hetken verran
Räjähti temppeli auringon
En koskaan tietää saa
Josko risti pelastuksen suo…
Kiertueemme olivat valtaisia, loputtomia.
Todella pitkiä.
Sellainen ottaa veronsa.
Silloin yhdessäelo hankaloituu.
Tietyt luonteenpiirteemme tulivat yhä selvemmin pintaan -
jokaisen kuluneen viikon ja kilometrin myötä.
Hotelliin päästyämme porukka kaikkosi.
Bändin sijaan ajattelimme itseämme.
Vahvistimet suurenivat.
Jokainen jäsen nosti omaa volyymiään.
Ehkä kuuntelimme toisiamme vähemmän kuin aiemmin.
Se pelastuksen suo
Meidän olisi täytynyt pitää ainakin vuosi taukoa.
Luoja!
Joidenkin kriitikoiden mukaan -
olimme saksalaisten mielestä väsyneen ja kulahtaneen näköisiä.
Tiesin sen todeksi sisimmässäni.
Stressasimme loppua päin.
Enriquen ääni oli rasittunut todella pahasti.
Olimme matkalla Pariisin Élysée Montmartreen.
Katsojia oli 2 000.
Neljännen biisin paikkeilla Enrique ei pystynyt jatkamaan.
Hän pani mikrofonin pois ja lähti lavalta.
Enrique sanoi pukuhuoneessa: "En pysty jatkamaan."
Me kaikki yllätyimme,
koska laulajan luulee olevan iäti kestävä voimanpesä.
Yhtäkkiä hän luovuttikin.
Niinpä Héroes del Silenciosta tuli monituntinen hiljaisuus.
Se oli vaikeaa.
Meillä oli yhdeksäntuntisia matkoja, joilla ei kommunikoitu lainkaan.
Vaarallista.
Kiertuemanageri Martín Druille on menehtynyt auto-onnettomuudessa.
Samalla loukkaantui lavapäällikkö, joka ei onneksi ole hengenvaarassa.
Mitä muistat kolari-illasta?
No…
Olimme palaamassa…
Se oli uudenvuodenaatto.
Kiertueenne oli loppusuoralla, eikö vain?
Olimme palaamassa jouluksi kotiin. Tai uudenvuodenaatoksi.
Olitko Martínin seurassa? -Olin aiemmin.
He lähtivät vielä ostamaan joulukalaa perheilleen.
Martín tapasi aina ajaa liian lujaa.
Se kostautui.
Sairasta.
Martínin poismeno sattui.
Ja hänhän oli kiertuemanageri eikä mikään pääkiho.
Joskus tärkeimpiä ovatkin ne, joiden titteli ei ole isoin.
Kun Martín menehtyi, bändi menetti isähahmonsa.
Hänen ansiostaan olimme tulleet toimeen.
Menetys oli tuskallinen, koska hän oli meille läheinen -
työn puolesta ja muutenkin.
Martínilla ja minulla oli kaunis side.
Hän teki oloni tärkeäksi.
Muistelen häntä -
kiitollisena ja rakkaudella.
Ja kun ajattelen häntä, totta kai tulen surulliseksikin.
Hän jätti jälkensä bändiin.
Ensimmäinen keikka, jonka soitimme Martínin kuoltua,
oli varsin tunteikas.
Esiintyminen oli vaikeaa.
Tahtoisimme tehdä tästä esityksestä eräänlaisen kunnianosoituksen -
kiertuemanagerillemme ja läheiselle ystävällemme, Martínille.
Hänen kunniakseen.
Jäämme muistelemaan häntä lämmöllä.
Tämä on sinulle, Martín.
BENASQUEN SAIRAALA, TALVI 1994
Lähdimme Benasqueen, koska kaipasimme voimakasta innoituksen lähdettä.
Emme voineet treenata Zaragozassa, koska olimme palaneet loppuun.
Treenikämpälle ei ollut paluuta.
Otimme etäisyyttä maailman meteliin.
Yritimme tavallaan etsiä itseämme.
Kumpaa kautta kapuamme huipulle?
Tuota. -Selvä.
Ensin täytyy päästä lähemmäs.
Tuollainen läheinen yhdessäolo miellytti meitä.
Sitä se oli alkuaikoinakin.
Yhdessä olemista.
Eristyksiin jääminen rauhoitti bändiä.
Kyse oli yhdessäolosta.
Ei missään pienessä treenikämpässä kyhjöttämisestä.
Puitteet olivat huikeat.
Siellä saattoi lähteä kävelylle tai jäädä hotelliin.
Vuoriin tykästyneet lähtivät tutkimusmatkalle.
Vähemmän erämieliset söivät aamiaista ja treenasivat sitten.
Juan yrittää pyytää kalaa järvestä.
Nyt on niin, ettemme välttämättä pääse täältä koskaan pois.
Kuten näette, pilvipeite löysi meidät.
Enrique polttaa viimeistä piippua.
Laadukasta sellaista.
Tuohon aikaan managerimme oli hieman pihalla.
Joskus hän ilmestyi paikalle pilvessä.
Hän laiminlöi managerintyönsä -
eikä ollut perillä bändin asioista.
Pito alkoi käyttää yhä enemmän huumeita.
Aivan kuten -
muukin Espanja.
Osa meistä säilytti työkykynsä,
mutta Pitosta ei lopulta ollut enää manageriksi.
Niin, koska silloin en tiennyt, mikä minua vaivasi.
Nykyään tiedän sen.
Taakkani kävi ylivoimaiseksi.
Sieltä siirryimme englantilaiseen taloon.
Olimme vihaisia.
Suutuimme siksi,
että kun Kike soitti Madridiin, Pito ei vastannut.
Muistan meidän treenanneen Lontoon lähiössä.
Yritimme tavoitella Pitoa päiväkausia, mutta turhaan.
Lopulta selvisi, että hän oli hotellilla Sueden tyyppien kanssa.
He olivat umpipilvessä.
Hän ei vastannut puhelimeen, joten menin hänen hotellihuoneeseensa.
Yritin puhua hänelle.
Kävimme epäselviä keskusteluja kaiken sekamelskan keskellä.
Lopulta sain hänet tajuamaan, että hänen täytyi yrittää toipua.
Siinä samalla meidän piti äänittää levy ja lähteä kiertueelle.
Käskin soittaa hänen toivuttuaan.
Hän soitti kahden päivän päästä ja väitti olevansa kunnossa.
Sille oli tultava loppu.
Jäimme ilman manageria, joten muutimme suuntaa.
Halusimme vaihtaa tuottajaakin.
Bob Ezrin on vaikuttava hahmo, joka oli tuottajana Pink Floydilla,
Alice Cooperilla ja Aerosmithilla.
Los Angelesissa äänittäminen oli meille melkoinen harppaus.
Hienoa!
Aloitan siksi vain
Ja lopetan milloin vain…
Avalanchan äänittäminen oli minulle hankalaa,
koska seisoin Pink Floydin tuottajan edessä.
Miten sitä ansaitsee työskennellä niin isojen nimien kanssa?
Menin lukkoon paineiden takia.
Juanilla alkoi olla vakavia käsiongelmia.
Aluksi kukaan ei ottanut tosissaan -
hänen ongelmaansa.
Vähät välitin vasemman käteni oikuista, joten soitto oli tuskallista.
Pelottavaa.
Avalanchan kitarakuviot olivat minulle vaikeita.
Halusin soittaa ne hyvin.
Soitin noin 60 keikkaa siinä kunnossa,
etteivät sormeni totelleet minua.
He eivät ymmärtäneet, mitä minulle tapahtui.
Sen lisäksi tulin juoneeksi -
rutkasti alkoholia bileissä.
Muistaakseni viimeisen Amerikan-kiertueen alussa -
meille tuli riitaa.
Enrique halusi kokeilla uusia juttuja.
Hän halusi muuttaa suuntaa ja käyttää uusia soittimia.
Hän halusi muuttaa Juanin soundia.
Siitä riita puhkesi.
Mihin Avalancha viittaa?
Motivaatioryöppyyn.
Vielä koittaa se hetki, jona bändimme täytyy -
istahtaa juttelemaan keskenään.
Meidän pitää löytää uudelleen se toveruus, joka meidät toi yhteen.
Siksi menestymme.
Tajusin, että Enrique ja Juan olivat ajautuneet musiikillisesti erilleen.
Molemmat lähtivät omille teilleen.
Joaquín, Pedro ja minä jäimme ristituleen.
Yhdessä vaiheessa Pedro sairastui ja joutui leikkaukseen.
Pedro jäi Zaragozaan sydänleikkauksen jälkeen.
Lähdimme Meksikoon uuden rumpalin kera.
Se oli kaaosta.
Sitten tuli puheeksi, että meidän pitää lopettaa.
Pitää kuume otteessaan
Mun palavaa otsaa
Näin tuumailtuani päätin Päästää valloilleen
Nuo kyyt turhuuden…
Kun tulee pulmia…
Jos joku tökkää haavaa sormella -
ja sanoo ongelman olevan siinä,
ensireaktio on vastaansanominen.
Hän kokosi sakin -
ja sanoi, ettei enää pitänyt musiikistamme.
Bändi oli kuulemma mennyttä.
Hän ei halunnut jatkaa, ja kaikki oli lopussa.
Toivuttuani lähdin Meksikoon ja sanoin Anye Baolle:
"Painu sinä lennolle. Tämä on minun paikkani."
Heti kun hän oli tullut paikalle, sanoimme tahtovamme erota.
Paratiisi helvetiks' muuttuu
Ja alkaa vaikerrus
Ja kun toimetonna kaikki on
Mistä lähtee parannus?
Kirjoitin ehdotuksia siitä,
miten voisimme mielestäni korjata tilanteen -
ja pelastaa bändin.
"Yksi."
"Rock saa jäädä."
"Rollarit ja AC/DC ovat poissa muodista, joten nyt saa riittää."
"Gibson ja Marshall ovat menneen talven lumia."
"Yhtä tyhjän kanssa."
Ne olivat kuin kymmenen käskyä.
Marshallin myötä katoaisi äänemme.
Ehdotus ei saanut kannatusta.
Sanoin, että tämä on sekopäistä.
Poistuin omaan huoneeseeni.
Toinen ei osannut ehdottaa uutta näkökulmaa.
Toinen otti kaiken henkilökohtaisena loukkauksena.
Väki poistui yksi toisensa jälkeen.
Kaikki paitsi Pedro olivat lähteneet vain vartin sisällä.
Minullahan oli uusi sydän.
Totesin, että älkää viitsikö.
"Kokeilkaa itse, millaista on kykkiä sairaalassa kolme kuuta."
Ilmoititteko julkisesti bändin hajoamisesta?
Emme.
Emme kertoneet kenellekään.
Uskoimme loppuun asti, ettei meidän enää tarvitsisi riidellä.
Pulmahan oli tavallaan ratkaistu.
"Hoidetaan loput keikat kunnolla."
Paratiisi helvetiks' muuttuu
LOS ANGELES, SYKSY 1996
Héroesin viimeinen keikka nähtiin Los Angelesissa.
Bob Ezrin oli paikalla.
Hän oli pukuhuoneessa sikareineen -
ja kysyi: "Millainen keikasta tulee?"
Ounastelin sen perumista, joten vastasin: "Onnea matkaan."
Sanoin niin hänelle, koska en uskonut keikan tapahtuvan.
Muistan sen päivän aina.
Paikalla oli väkeä, joka tarjosi Japanin-kiertuetta.
Se oli paska keikka, ja sitä kesti puolisen tuntia.
Iltaa.
Tuolloin -
USA:ssa pidettiin jokseenkin väkivaltaisia keikkoja.
Lavalle heiteltiin tavaraa.
Kukaan ei tiedä, miten porukkaa pääsi sisään.
He heittivät Enriquea kolikoilla.
Lavalle viskeltiin tavaraa, ja päätin poistua.
Juan vilkaisi minuun siten,
että aikoi itsekin lähteä. Niinpä kaikki häipyivät.
Meitä katsomaan tullut Japanin-väki oli pukuhuoneessamme.
Olen aina tahtonut tulla kuuluisaksi Japanissa.
Juuri kun japanilaiset olivat saapuneet,
hajotimme bändin heidän nähtensä.
Heitimme hyvästit ja palasimme Zaragozaan omia teitä.
Siihen se sitten päättyi.
Héroes del Silencio on hajonnut kunnianhimoisen kiertueen päätteeksi…
Kaksitoista vuotta ja yli tuhat konserttia…
…yli kuusi miljoonaa albumia 40 maassa…
Jäsenet työstävät sooloprojekteja.
Enrique Bunbury…
Oletetun lokakuun-tauon jälkeen…
Vaikka yhtyeen erosta on vuosia…
Yhtyeeltä on kysytty lavalle paluusta.
Jäsenet kieltäytyvät rikkomasta hiljaisuutta.
KYMMENEN VUOTTA MYÖHEMMIN
HELMIKUU 2007, ZARAGOZA
Olkaa hyvät. -Täällä Héroes del Silencio.
Viime esiintymisestämme on kymmenen vuotta.
Meillä on ilo ilmoittaa,
että ensimmäisten levytystemme 20-vuotisjuhlan kunniaksi -
järjestämme kymmenen keikan paluukiertueen.
Tämän huippuyhtyeen paluu on kaukana hiljaisesta.
Historiallinen kiertue nähdään USA:ssa, Latinalaisessa Amerikassa ja Espanjassa.
Héroes del Silencio on palannut yhteen 11 vuoden jälkeen.
…kaksi, yksi!
On keskiyö.
Kaupat alkavat myydä lippuja Héroes del Silencion esityksiin.
Se oli tarpeen.
Meidän oli pakko palata lavalle soittamaan näitä lauluja.
Kokoonnuimme yhteen aivan kuin silloin aluksi.
Esittelemme julkisesti hyviä viboja, joita tunnemme toisiamme kohtaan.
Vieläkö?
Valmiina?
Pirulauta!
On aika.
Hetki on koittanut.
Pistää sanat herhiläisten lailla
Ja on kadut autiot kuin dyynit
Kun paluutas' yhä ootan
Arkussain pidän sun kosketusta
Ja kruunun
Siinä suortuvas' sun
Toivon löytäväni sateenkaaren loputtoman
Kun nousee lavalle, kaikki epäolennainen on jätettävä taakse.
Héroes ymmärtää toisiaan vain silloin kun soitamme musiikkiamme.
Bändi jäi varsin lyhytikäiseksi.
Se olisi voinut päästä pidemmälle ja tehdä paljon enemmän.
Olisipa meille kertynyt 15 levyä.
Silloin olisimme tehneet historiaa.
On kehosi katedraali…
Kukaan ei ottanut heidän paikkaansa.
Siitä syystä Héroesia pidetään suurena poikkeuksena.
Kymmenvuotisen taukonsa aikana he kasvoivat enemmän -
kuin yhdessä ollessaan.
Se on epätavallista rock-maailmassa.
Heidän laulunsa ja musiikkinsa jäävät elämään.
En erota toisistaan Suudelmia ja juuria…
Olin haaveksinut pitkään Rollarien tyylisestä stadionkeikasta.
Kaikki haaveemme toteutuivat.
Nyt sä päädyit listalleni
Ne lupaukset jäädä saa
Kaikki mukaan!
Päättyminen herättää aina tunteita.
On parempi päättää työ hyvin kuin jatkaa ikuisuuksiin.
Paljon kiitoksia!
Hyvästi!
Oikeenlainen kipinä
Paljon kiitoksia.
Oikeenlainen kipinä
Hyvästi iäksi! Siinä kaikki.
Yhtyeen viimeinen konsertti pidettiin Valenciassa 27. lokakuuta 2007.
Paikalla oli yli 80 000 henkeä.
Sen jälkeen yhtye ei ole soittanut yhdessä.
Mulle ei tarvitse esittää
Eikä lipua virran viemänä
Mä tässä jään
Näin nykyhetken penkereellä
Kun mies tukehtuu
Hän testamentin pippurilla kirjoittaa
On tuskaa olla kanssasi
Sä hämmennät mun myrkkyyni
Ei tappio oo vaihtoehto
Eikä selitykset kelpaa
Ikuisuus
Se pitkä aika tuntuu olevan
Ikuista
Ei oo mikään ikuista
Ikuista
Ei oo mikään ikuista
Raivo valtaansa saa
Ja kieli himonsa toteuttaa
En koko ikää ehdi hukata
Vielä riittää nähtävää Jotain yllättävää
Ei tappio oo vaihtoehto
Eikä selitykset kelpaa
Ikuisuus
Se pitkä aika tuntuu olevan
On sanani nää katkerat
Ja syömmein alas ajettu
Ikuista
Ei oo mikään ikuista
Ikuista
Ei oo mikään ikuista
Ikuista
Ei oo mikään ikuista
Ei!
Tekstitys: Jouni Jussila