Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫"הרואס"!‬
‫קודם כל, ערב טוב לכולם.‬ ‫-היי. מה קורה?‬
‫נציג אתכם קודם כול?‬
‫אנחנו מכירים אתכם, אבל הצופים לא.‬
‫אני חואקין. מנגן בגיטרה בס.‬ ‫-אני חואן. מנגן בגיטרה.‬
‫אני אנריקה, ואני שר.‬
‫ואני פדרו.‬
‫- פדרו אנדראו -‬
‫אנחנו רוצים שכל אחד יוכל להיות‬ ‫מעריץ של "הרואס דל סילנסיו".‬
‫אנחנו לא פונים רק לנערות‬ ‫או לאנשים בשנות ה-40 לחייהם,‬
‫או לתרבות המחתרתית‬ ‫או לאוונגרד או משהו כזה.‬
‫אנחנו רוצים להגיע לכל סוגי הקהלים.‬
‫לא היינו רוצים‬ ‫להכניס את עצמנו לקטגוריה מסוימת.‬
‫- חואקין קרדיאל -‬
‫איזה ז'אנר מתאר את המוזיקה שלכם הכי טוב?‬
‫עדיין לא החלטנו על סגנון.‬
‫בכל מקרה, זה קצת מוקדם מדי, לא?‬
‫כשיהיו לנו שישה או שבעה אלבומים,‬ ‫נדע פחות או יותר מה אנחנו רוצים.‬
‫- חואן ולדיביה -‬
‫אולי עוד לא ברור מי אנחנו,‬ ‫איזו להקה אנחנו.‬
‫אין לנו מספיק מודעות עצמית עדיין.‬
‫- אנריקה בונבורי -‬
‫איך קמה הלהקה?‬
‫כמו שרוב הלהקות קמות.‬
‫נפגשנו, ואז התחלנו לעבוד על קלטות דמו‬
‫ולשלוח סרטונים לחברות תקליטים,‬ ‫בתקווה להשיג חוזה במדריד,‬
‫כי זה קצת קשה בסרגוסה.‬
‫אתם מחשיבים את עצמכם גיבורים?‬
‫"הרואס"!‬
‫"אבק, ערפל, רוח ושמש‬
‫ובמקום שיש בו מים, פרדס‬
‫מצפון, הפירנאים‬
‫האדמה הזאת היא אראגון‬
‫מצפון, הפירנאים. מדרום, ההרים השקטים‬
‫נהר האברו עובר במרכז‬
‫האדמה הזאת היא אראגון"‬
‫- סרגוסה, אביב 1984 -‬
‫אבק, ערפל, רוח ושמש.‬
‫עיר מוקפת מדבר, ‬
‫מנותקת מהפריחה התרבותית‬ ‫של הערים הגדולות של ספרד.‬
‫זה לא נראה כמו מקום‬ ‫שקל להצליח בו ככוכב רוק.‬
‫אבל משהו משתנה בסרגוסה,‬
‫יותר מ-50 להקות אראגוניות נרשמו‬
‫לאירוע חסר תקדים בעיר.‬
‫פסטיבל "פופ, רוק ודברים אחרים"‬ ‫הראשון של סרגוסה יוצא סוף סוף לדרך.‬
‫- אלטה סוסיאדד -‬
‫"איזו נערה מנומסת"‬
‫בשלושת הימים האחרונים,‬ ‫יותר מ-25,000 צעירים נהנו‬
‫ממה שנקרא "הסצנה הסרגוסית".‬
‫"אני לא יכול לתת לך את הלב שלי יותר…"‬
‫קתרסיס תרבותי אמיתי באדמה סלעית עוינת,‬
‫שבה חולמים צעירים...‬
‫"אל תיצור איתי קשר יותר"‬
‫אחד משיאי הפסטיבל היה אזור הדוכנים‬ ‫שמכרו הקלטות פיראטיות ותקליטים עצמאיים.‬
‫חברות צעירות שקראו תיגר‬ ‫על החברות התקליטים הרב-לאומיות…‬
‫בטח שאני זוכר את זה. ב-1984 הופעתי בפסטיבל‬
‫עם "פרוססו אנטרופיקו".‬
‫"אפר מת על עורך‬
‫מאזניים חדשים מזהב"‬
‫- פרוססו אנטרופיקו -‬
‫"עונש על חוסר נאמנות…"‬
‫נתלו כרזות בכל העיר.‬ ‫ראינו הופעה של "זומו דה וידריו".‬
‫"מאז שראיתי אותך, אני לא יכול לחשוב…"‬
‫- זומו דה וידריו -‬
‫חברי "הרואס" ניגנו בלהקות שונות.‬
‫במשך כמה ימים ניגנתי בלהקות‬ ‫"אדיסיון פריה" ו"טרס דה איוס"...‬
‫ופדרו ניגן ב"לוס מודוס".‬ ‫-לא.‬
‫לא נוכחתי בפסטיבל. הייתי ממש צעיר.‬
‫יוחנן פאולוס השני נוגע לי בכוס!‬
‫"יוחנן פאולוס השני,‬ ‫אני רוצה להיות חברה שלך ‬
‫אני רוצה שתיגע לי בכוס"‬
‫אני חושב שזה יכול לעזור‬ ‫בביסוס סצנה חשובה בסרגוסה,‬
‫לא רק במדריד ובברצלונה.‬
‫הזמן יראה אילו מהן ישרדו.‬
‫מה שחשוב זה שיש התלהבות, שאפתנות,‬ ‫ומשהו לכל אחד.‬
‫זו הפעם הראשונה שראינו‬
‫שמשהו עוצמתי קורה בסרגוסה.‬
‫אני חושב שכולם מרגישים‬ ‫שהפסטיבל היה חוויה חיובית ביותר.‬
‫- מטיאס אוריבה, מבקר מוזיקה -‬
‫מטיאס אוריבה כתב בעיתון‬ ‫ש"זומו דה וידריו" היו טובים.‬
‫- "זומו דה וידריו", הלהקה הטובה ביותר -‬
‫טוב, היה מדהים לקרוא‬
‫שהיינו טובים, כי היינו ממש חרא.‬
‫הכירו אותי לראשונה לחואן‬
‫בבר בסרגוסה שנקרא "לוס נווארוס".‬
‫מישהו שם אמר לי,‬
‫"חואן מנגן בלהקה בשם 'זומו דה וידריו'."‬
‫הם חיפשו בסיסט, ואמרתי שאלך לחזרה הבאה.‬
‫אז הגעתי עם המגבר והבס שלי.‬
‫כעבור כמה ימים, ‬
‫הסולן, בן הדוד של חואן, לא בא לחזרה,‬
‫ו... בזמן שחיכינו, ‬
‫התחלתי לנגן שיר של דיוויד בואי.‬
‫צפיתי בו ואמרתי, "הבחור הזה יודע לשיר."‬
‫"תמיד באפלה‬
‫הקול הזה לא הגיוני..."‬
‫זה היה לי כל כך ברור, ואמרתי,‬
‫"אנחנו צריכים להקים להקה אמיתית, רצינית."‬
‫היינו צעירים מאוד‬ ‫והיו לנו הרבה פרויקטים בו זמנית,‬
‫כי כולנו חשבנו שכדאי לנו‬ ‫להתפזר לכל הכיוונים‬
‫כדי למצוא את הנגנים את המוזיקה.‬
‫יום אחד היה טייפ-רדיו,‬
‫שמנו בו קלטת, ומיד…‬
‫- "הרואה דה ליינדה", דמו ראשון, 1984 -‬
‫"בעיניו המצועפות"‬
‫לקחנו את הקלטת לקאצ'י שעבד ברדיו סרגוסה.‬
‫"אנחנו להקה מסרגוסה."‬ ‫הוא הסתכל עליי ועשה...‬
‫כלומר, "אני אקשיב לזה".‬
‫אבל למחרת או ביום שאחרי‬
‫האזנתי לתוכנית "אל סלקטור"‬ ‫בשלוש אחר הצהריים, והמגיש אמר...‬
‫נסיים עם השיר היפה הזה‬ ‫של "הרואס דל סילנסיו".‬
‫ברכות מקאצ'י. המון אהבה, להתראות.‬
‫זה היה היום המאושר בחיי.‬
‫כשהיינו צריכים לדבר ברדיו בפעם הראשונה,‬
‫החלטנו שנקרא לעצמנו על שם השיר.‬
‫אמרת ש"הרואה דה ליינדה"‬ ‫הוא בעצם ההמנון של הלהקה, נכון?‬
‫השיר מדבר על מי שאתם באמת?‬ ‫-כן, במקור קראנו לו "הרואס דל סילנסיו".‬
‫- אנריקה, ריאיון ראשון ברדיו -‬
‫כך קיבלנו את שמנו.‬
‫המילים עוסקות במשמעות השם שלנו.‬
‫"השקט הוא הכול‬
‫גיבור בתהום הנשייה שלו…"‬
‫לא תכננתי לשיר,‬
‫אבל כשהפכתי לזמר שהוא גם הבסיסט,‬
‫התחלתי ליהנות מכתיבת מילות השירים.‬
‫"אני מרגיש את האדמה מתחת לרצפות המרפסת‬
‫מישהו נכנס דרך החלון‬
‫נשכח…"‬
‫גיליתי את תפקיד הסולן.‬
‫אבל זה היה הדרגתי,‬ ‫כי בהתחלה הייתי סתם בסיסט ששר,‬
‫והייתי מקובע מול המיקרופון.‬
‫בסופו של דבר החלטנו‬
‫לחפש בסיסט‬ ‫כדי שאוכל להיות חופשי יותר על הבמה.‬
‫"אני נוסע מהר מדי"‬
‫עשינו חזרות דלת מול דלת.‬
‫"לא תתפסו אותי…"‬
‫נתקלנו זה בזה בחזרות או בבר הפינתי,‬ ‫כששתינו קפה.‬
‫להם כבר היה רפרטואר.‬ ‫ השירים שלהם נשמעו טוב יותר ממה שאנחנו…‬
‫"אדיסיון פרייה"‬ ‫ניגנו הרבה קאברים לשירי להקת "קיור".‬
‫היו לנו כמה שירים טובים,‬ ‫אבל אני הייתי הזמר,‬
‫אז השירים שלנו לא היו מרשימים.‬
‫"משחק עם תמונות‬
‫כשמישהו בוכה, הוא נופל…"‬
‫אתה מבין שאתה יכול לעשות את זה.‬
‫להקליט אלבום, להשתתף בהופעות‬ ‫גדולות יותר מאלה שהשתתפת בהן קודם.‬
‫פדרו, אחיו של חואן, התמקד בתואר ברפואה,‬
‫ורצה להקדיש לזה זמן, אז נאלצנו לחפש מתופף.‬
‫התחלתי להאזין להם בתוכנית הרדיו המפורסמת‬ ‫של קאצ'י, "אל סלקטור".‬
‫זמן קצר לאחר מכן, הם חיפשו מתופף.‬
‫הייתי בסביבה, ראיתי אותם בחזרות.‬
‫הייתי בהלם.‬ ‫זה היה כשניגנתי בלהקת "לוס מודוס".‬
‫"לאותו מקום שבו פגשתי אותך…"‬
‫"היי, אתה מתופף. בוא לנגן."‬
‫ישבתי. אמרתי, "אלוהים אדירים.‬
‫מריה הקדושה."‬
‫וניגנתי.‬
‫- הרואס דל סילנסיו -‬
‫- "אי האיגואנות", ולדיביה-בורבורי -‬
‫"האיגואנה‬
‫האיגואנה"‬
‫היו להם תקוות גדולות.‬
‫למעשה, הם עזבו את בית הספר‬ ‫כדי להקדיש את חייהם למוזיקה.‬
‫הם היו חרוצים.‬
‫- פסטיבל "רדיוקדנה", סלמנקה , 1986 -‬
‫כרגע, סלמנקה היא בירת הפופ.‬
‫פסטיבל "רדיוקדנה" ה-26‬ ‫מתקיים כאן בימים אלה.‬
‫השנה, לראשונה, הוא מוקדש למוזיקת פופ.‬
‫- קונצ'ה גרסיה קמפוי -‬
‫הייתה תחרות ארצית ללהקות מכל רחבי ספרד.‬
‫הגענו והיה לנו חדר מלון.‬ ‫היו שם כתבים מהטלוויזיה.‬
‫כשעמדנו לנגן, אמרתי לקאצ'י,‬
‫"תן לי את הבגדים שלך. אתה נראה ממש מוזר. "‬
‫יצאתי לשם ונראיתי כמו... אני לא יודע מה.‬
‫"אף שהאוויר לא יודע מה קורה‬
‫הרוח‬
‫היא תגרור אותך‬
‫אני לא שומע את קולך‬
‫הוא תמיד רחוק ‬
‫לא, הוא כל כך רחוק"‬
‫זה היה פסטיבל עמוס, עם 429 משתתפים.‬
‫כל עיר הצביעה ללהקה המנצחת.‬
‫העפלנו לחצי הגמר, והגענו למקום השני.‬
‫לפי מטיאס, המשחק היה מכור.‬
‫מטיאס כתב מאמרים ביקורתיים ב"אל הרלדו"‬
‫כי לא ניצחנו.‬
‫כל כך כעסתי.‬
‫המשחק היה מכור!‬
‫קודם כול, הם לא צפו בלהקות.‬ ‫הם ישבו סביב שולחן, אכלו ושתו.‬
‫- מטיאס אוריבה, עיתונאי מוזיקה -‬
‫הם היו במסעדה עם מרפסת‬
‫שהשקיפה אל הבמה, במרחק רב.‬
‫שם היו השופטים, שהתעלמו מהלהקות לחלוטין.‬
‫בזמנו ראינו את זה כתבוסה.‬
‫אבל הגענו למקום השני.‬
‫זה יותר טוב ממה שרוב האמנים הספרדים‬ ‫עושים באירוויזיון.‬
‫לא ניצחנו, אבל הלכנו הביתה ואמרנו,‬ ‫"ננצח בפעם הבאה."‬
‫זה לא קרה , אבל הכוונה... הייתה.‬
‫התחזקנו כי רצינו יותר.‬
‫"אף שהאוויר לא יודע מה קורה‬
‫"הרוח…"‬
‫- אנריקה בונבורי,‬ ‫חואן ולדיביה, פדרו ולדיביה -‬
‫היה קשה להגיע לזה?‬
‫זה קשה ללהקה כמו שלכם?‬ ‫כי אתם מאראגון, נכון?‬
‫כן, זה קשה כי אנחנו מהפרובינציה.‬
‫זה מעכב אותנו כי אין שם ציידי כישרונות.‬
‫אנשים לא מחפשים‬ ‫קלטות דמו של להקות מהפרובינציה.‬
‫אף אחד לא מחפש שם להקות חדשות.‬
‫הפופ בספרד היה די משעמם.‬
‫- אולה אולה -‬
‫המילים…‬
‫תרמתי לזה כי הייתי ב"אולה אולה".‬
‫- גוסטבו מונטסנו, מפיק -‬
‫"אני רצה מהר‬
‫ולא יכולה להפסיק…"‬
‫רציתי לגוון קצת את הקריירה שלי.‬
‫הצעתי לרוברטו שנשתף פעולה זה עם זה.‬
‫שאלתי מה הוא רוצה לעשות.‬ ‫הוא אמר, "להפיק משהו".‬
‫אמרתי, "מעולם לא עשיתי את זה."‬ ‫"גם אני לא, אבל יש לי מזל."‬
‫"תגיד לי מתי..."‬
‫"ראיתי להקה מסרגוסה‬
‫שבטח תאהב."‬
‫הם שלחו לי קלטת עם ארבעה או חמישה שירים,‬
‫והאזנתי לה בקפידה בבית.‬
‫האמת היא שלא התרשמתי.‬
‫"בטח יש להם פוטנציאל.‬ ‫לא יודע. בוא נאזין שוב.‬
‫- רוברטו דורוטי, מפיק -‬
‫האזנו שוב כי הם אמרו‬ ‫שהלהקה מסרגוסה אמורה להיות נהדרת.‬
‫קיבלתי הרבה טלפונים מאנריקה וחואן.‬
‫הם הזמינו אותי להופעה בסרגוסה,‬ ‫במועדון "אן ברוטו".‬
‫נסענו לסרגוסה,‬
‫והדבר הראשון ששמתי לב אליו‬ ‫היה אנשים שנאבקו כדי להיכנס.‬
‫בשביל להקה מסרגוסה. אמרתי, "רגע, מה זה?"‬
‫"שקט‬
‫שמעתי קול‬
‫אולי מישהו זוכר אותו‬
‫אני לא יכול, אור טרגי…"‬
‫רוברטו ואני אהבנו אותם.‬ ‫הלכנו ישר לחדר ההלבשה...‬
‫...כדי לדבר איתם ולשקר להם.‬ ‫זה היה שקר רציני.‬
‫"אנסה להשיג לכם חוזה‬
‫כי... כך וכך."‬
‫השתוקקנו לזה.‬
‫היה לי מספיק ניסיון כאמן‬
‫כדי לדעת אילו צעדים צריך לנקוט‬ ‫כדי להתקיים.‬
‫הם רצו להתקיים.‬
‫"ואני לא זוכר‬
‫את מראה הנשמות החוטאות שלך…"‬
‫לקח לנו הרבה זמן…‬
‫חברות התקליטים האחרות,‬
‫לא שלי, לא התייחסו אלינו.‬
‫הם אמרו, "לאן אתה הולך עם זה? זה לא..."‬
‫הם התעניינו אז רק בטכנו-פופ.‬
‫הם אמרו שלהקות גיטרה כבר לא באופנה.‬
‫- טינו קסל -‬
‫בחברת התקליטים "פוליגרם" אמרו,‬ ‫"לא, הם משעממים ומוזרים מדי."‬
‫וורנר, "הם בדיוק כמו 'לה אוניון'."‬
‫הם התעלמו מאיתנו. סי-בי-אס התעלמה מאיתנו.‬ ‫חברות התעלמו מאיתנו, אפילו הקטנות.‬
‫אף אחד לא התייחס אלינו. ממש אף אחד.‬
‫בסופו של דבר, שנה לאחר מכן,‬
‫הגעתי לאי-אם-איי ופניתי לנשיא החברה שלי.‬
‫אמרתי, "רפא,‬
‫אתה צריך להקשיב לי.‬ ‫אתה צריך להקליט את זה."‬
‫"תקליט סינגל. סינגל מקסי, אם אתה רוצה."‬
‫"אם הוא ימכור יותר מ-5,000 עותקים,‬ ‫אתן לך חוזה סביר."‬
‫התקציב היה ממש נמוך. תתארו לעצמכם!‬
‫הם נתנו לנו להקליט‬
‫במשך יומיים בערב,‬ ‫אחרי הלהקה ש"היספווקס" ניהלה אז.‬
‫הם אמרו, "לכו לאולפן".‬ ‫"קנטורס דה היספליס" הקליטו.‬
‫"אנשים יצרו את הקופלה כדי לרקוד"‬
‫כשלהקת "לוס מריסמניוס" סיימה להקליט…‬
‫היינו צריכים למהר ולהרכיב את כל הציוד,‬
‫להקליט כמה שיותר מהר…‬
‫למרבה המזל, שכרתי…‬
‫היה לי היגיון טוב לשכור טכנאי סאונד אנגלי‬
‫בשם סטיב טיילור, שבא מלונדון.‬
‫הוא עבד שם.‬
‫הדבר הראשון שסטיב אמר היה,‬
‫"גאס, אני לא אוהב את הלהקה הזאת."‬
‫אמרתי, "סטיב, עשה את העבודה שלך.‬
‫סטיב, שתוק ועשה את העבודה שלך."‬
‫"כזו היא הריקנות הבלתי נסבלת…"‬
‫אבל אם זה לא היה מצליח…‬
‫אם לא היינו מוכרים כל כך הרבה,‬ ‫היו שולחים אותנו הביתה.‬
‫יצאנו לסיבוב הופעות ארוך כדי להשיג תמיכה.‬
‫התחלנו לנגן בדיסקוטקים בוולנסיה.‬
‫נסענו בכל ספרד, הופענו ברדיו‬ ‫ובתחנות טלוויזיה מקומיות ואזוריות.‬
‫"הרואס דל סילנסיו" היא אחת מלהקות הפופ‬ ‫המבטיחות ביותר מסרגוסה.‬
‫הם השתתפו בתחרויות אזוריות.‬
‫עכשיו, סוף סוף, יש להם אלבום משלהם.‬
‫הופענו בתחנות טלוויזיה.‬
‫היו לנו הופעות מחורבנות וסבירות.‬ ‫אבל היינו שם.‬
‫הם צעירים וחדשים מאוד.‬
‫אלה הם "הרואס דל סילנסיו".‬
‫הופענו פה ושם.‬
‫לפעמים במקומות מחורבנים, אבל היינו שם.‬
‫להקה חדשה עם סגנון פופ-רוק אנגלי.‬
‫התחילו להשמיע את "הרואה דה ליינדה"‬ ‫בכל תחנות הרדיו בספרד.‬
‫בחברה של גוסטה אמרו,‬ ‫"תחליפו מיד את התמונה בעטיפת האלבום."‬
‫"היא חשוכה מאוד.‬ ‫הם צריכים להיראות נאים יותר."‬
‫אף שהמכירות גדלו עוד יותר,‬
‫זה גם גרם למבקרים‬
‫להיזהר מאיתנו יותר.‬
‫הם אמרו שאנחנו מזויפים,‬ ‫שלא נישאר בסביבה זמן רב,‬
‫שאנחנו סתם להיט קיץ.‬
‫כשחושבים על כל מה שעמד לקרות,‬ ‫זה היה הדרגתי מאוד.‬
‫הגבנו למה שהתמודדנו איתו בכל רגע ורגע.‬
‫אני חושב שזה היה הגורל שהכול הלך טוב.‬
‫מובן שמכרנו יותר מ-5,000 עותקים.‬
‫מכרנו 30,000 עותקים בערך.‬
‫חברת התקליטים האמינה בנו‬
‫כי מכרנו פי שישה יותר ממה שהם ביקשו.‬
‫באי-אם-איי התחילו להסתכל עליי אחרת.‬
‫הם אמרו, "זה לא רע."‬
‫בהתחלה, מונטסנו וכולנו,‬
‫גם קאצ'י כמובן,‬
‫ראו שיש להם מספיק כישרון, כישרון אמיתי,‬
‫כדי להפוך ללהקת רוק נהדרת מסרגוסה,‬
‫והחלטנו להמר.‬
‫הימרנו על רוקנרול.‬
‫"בעיניו המצועפות‬
‫יש עונש נצחי‬
‫הגיבור האגדי‬
‫שייך לחלום הגורל‬
‫- מדריד,אביב 1988 -‬
‫מה שלומנו הבוקר?‬
‫מושלם.‬
‫מה איתך?‬ ‫-מעולה.‬
‫ואתה?‬
‫- אי-אם-איי / היספווקס -‬
‫- קנטורס דה היספליס -‬
‫חברת התקליטים אמרה,‬
‫"בואו ניתן להם חוזה אמיתי.‬ ‫נביא אותם לכאן."‬
‫הם שאלו אם אנחנו מוכנים לגור במדריד.‬
‫אמרנו שלא.‬
‫היו להם שורשים עמוקים בסרגוסה,‬ ‫והם לא רצו לעבור משם.‬
‫אני לא יודע אם זו עקשנות‬ ‫או שפשוט רצינו לעשות את זה בדרך שלנו.‬
‫סרגוסה.‬
‫התחנה הבאה, קלטאיוד.‬
‫אמרתי, "נשיג להם מנהל.‬ ‫איש מאיתנו לא יודע לעשות את זה."‬
‫השגתי את פיטו.‬
‫פיטו.‬ ‫-פיטו.‬
‫פיטו...‬ ‫-פיטו.‬
‫- איגנסיו "פיטו" קובייאס, מנהל -‬
‫יש שמכירים אותי כ"פיטו תוכניות",‬ ‫ואחרים כ"פיטו חלומות".‬
‫"אני מביט במראה, ואני שמח‬
‫אני לא חושב על אף אחד חוץ מעצמי…"‬
‫אני זוכר שהייתי בחיחון יום אחד,‬ ‫והאזנתי ל"אוטוסופסיינסה"‬
‫במכונית, בחוף הים או בהרים.‬
‫בטח שתיתי סיידר כשהאזנתי לשיר הזה.‬
‫אמרתי, "מה אנחנו עושים כאן?"‬
‫"כלוא בבית שלי‬
‫לא אכפת לי משום דבר..."‬
‫ארגנתי משרד עם "אלסקה אי לוס פגמוידס".‬
‫"טרור בסופרמרקט‬
‫אימה במכולת‬
‫הבחורה שלי נעלמה…"‬
‫הודות לכולם,‬
‫גיליתי את מה שייקרא בהמשך,‬
‫אני לא יודע למה, "הסצנה של מדריד".‬
‫"יש ארבעה ורדים לכבודך…"‬
‫- גבינטה קליגרי -‬
‫פיטו היה הכי טוב בזמנו.‬
‫הייתה לו סוכנות בשם "עשר-עשר",‬
‫שהייתה סוכנות ניהול האמנים‬ ‫החשובה ביותר באותה תקופה‬
‫ללהקות פופ-רוק.‬
‫לפיטו הייתה "אלסקה"…‬
‫"גבינטה"…‬
‫"לוקיו"…‬
‫"לוס קויוטס". ‬ ‫-"לוס גולפס באחוס".‬
‫"ליונס אין לאב".‬
‫הוא עזר לאמנים להתבסס ואמר,‬ ‫"זה משהו שאפתח...‬
‫- סנרדו דאנג'לי, עיתונאי מוזיקה -‬
‫עם חברת התקליטים ועם כל כלי התקשורת."‬
‫פיטו ידע לזהות כישרונות,‬ ‫והחתים את "הרואס".‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע למה אנשים באים אליי‬ ‫או למה לי לחפש מישהו.‬
‫אני חושב שדברים נופלים אל חיקי.‬ ‫אני לא ממש יודע.‬
‫"אני רוצה לראות אותה רוקדת עם המתים"‬
‫- לוקיו אי לוס טרוגלודיטס -‬
‫"המותניים השזופים ששיגעו אותי…"‬
‫פיטו ידע כיצד להתנהל‬ ‫בסצנות הרוק והפופ המחתרתיות,‬
‫ואנשים העריצו אותו.‬
‫אני לא יודע למה. באמת.‬
‫אולי אני נראה טיפש.‬
‫לפעמים אני חושב שאני חכם,‬ ‫ולפעמים אני חושב שאני טיפש.‬
‫"פואנטה אספרנסה".‬
‫- מדריד, ינואר 1989, מועדון "יסטה" -‬
‫- הופעה לתקשורת ולמנהלי אי-אם-איי -‬
‫כן. אטום, מיושן, מופשט.‬
‫הזיכרון האמיתי הראשון שלי מ"הרואס"‬
‫הוא קפקאי.‬
‫בשעה 14:00 או 14:30 בצהריים,‬
‫ביום שלישי…‬
‫התקיימה ארוחת צהריים לתקשורת,‬ ‫וההופעה שלנו הייתה הקינוח.‬
‫בשעה כזאת ביום, הסאונד לא מדהים.‬
‫אנשים אוכלים חסילונים ושותים שמפניה.‬
‫אני מניח שזו לא הופעה טיפוסית,‬ ‫אבל אנחנו רוצים להציג את הלהקה.‬
‫אני זוכר שאולבידו ולוקיו באו איתי,‬
‫ולא ידעתי אם הם יאהבו את הלהקה.‬
‫הם אמרו, "אני לא בטוח בקשר אליהם,‬ ‫אני צריך לראות אותם שוב,‬
‫אבל יש שם כוכב רוק."‬
‫פיטו קרא לי. "כן, בסדר. אני אנהל אותם."‬
‫מה הצעד הבא?‬ ‫הדבר ההגיוני הוא הקלטת אלבום.‬
‫זו הייתה אותה הבעיה‬ ‫שהייתה לנו עם סינגל המקסי הראשון.‬
‫הקלטנו אחרי "היספליס", לוס קסל, מרי טריני.‬
‫"יש לנו זמן הערב. אתם יכולים לבוא?"‬
‫כן, מיד!‬
‫"יש לי רגעים שרק אני זוכר‬
‫"שיחה…"‬
‫אתה מגיע ממש לחוץ‬ ‫כדי להקליט את האלבום הראשון שלך.‬
‫הידיים של חואן רעדו.‬
‫"גוסטבו, חכה רגע."‬
‫אני מבין שחברי הלהקה חושבים,‬ ‫"לעזאזל, יכולנו להיות טובים יותר."‬
‫היו לנו רגשות מעורבים לגבי האלבום.‬
‫הוא היה קצת אנמי, לטעמי.‬
‫הוא לא עשה צדק‬ ‫עם הסאונד שלנו בהופעות חיות.‬
‫פעם אחת קמנו בבוקר, נסענו לאולפן,‬
‫והשמיעו לנו עיבודים שיצרו לילה קודם לכן.‬
‫הוסיפו לשיר חצוצרות.‬
‫זה היה סינתיסייזר.‬
‫זה היה... קיטשי מאוד.‬
‫הלהקה לא אהבה את זה בכלל.‬
‫זה היה קצת מעליב.‬
‫אני לא זוכר. חצוצרות…‬
‫הלכתי למשרד המנהל.‬
‫אמרתי, "אני נוסע לסרגוסה עכשיו.‬
‫קריירת ההקלטות שלי נגמרה.‬
‫אין לי שום עניין להמשיך‬ ‫אם החצוצרות האלה לא ייעלמו."‬
‫הוא כעס מאוד.‬
‫הם הסירו אותן.‬
‫"שזה יישמע כמו פופ.‬
‫צליל פופי לפורמט של הרדיו."‬
‫זה הלחץ שהופעל עליי. הייתי חייב למכור.‬
‫ההפקה הזאת, שזכתה אז לביקורת חריפה,‬
‫עזרה ל"הרואס" להשתלב בסצנת המוזיקה הארצית.‬
‫אפשר לומר שזו הייתה החלטה טובה,‬
‫כי היא הביאה אותנו לרדיו‬ ‫והכירה אותנו לספרד.‬
‫להקה עם מיני-אלבום אחד‬
‫שמופיעה כל כך הרבה, ומרוויחה יפה.‬
‫אתם מתפרנסים מזה?‬
‫- ריאיון ארצי ראשון ראשון -‬
‫בקושי...‬
‫עדיין לא,‬ ‫כי אנחנו קונים ציוד לסיבוב ההופעות השנה.‬
‫ועכשיו, עם הוצאת האלבום, נופיע פי ארבעה.‬
‫אל תגזים.‬ ‫-העובדה שיש לנו ציוד...‬
‫אל תגזים! פי ארבעה זה 130 הופעות.‬
‫יש רק שתי להקות שעושות‬ ‫את זה בספרד כרגע, וזה מטורף.‬
‫החיים שלכם יותר חשובים מכסף.‬
‫אז 130 הופעות…‬
‫"הרואס דל סילנסיו".‬
‫זה הוא.‬ ‫-כן.‬
‫זה...‬
‫הוא.‬ ‫-זה נהדר.‬
‫זה שכאן, זה הוא.‬
‫לזה שכאן קוראים פדרו.‬ ‫-ומי הוא?‬
‫הוא הזמר, נכון? אתה הזמר.‬
‫אפשר לקבל חתימה?‬
‫הייתם יחד זמן מה עד שכינו אתכם‬
‫הלהקה החדשה של השנה. זה מוזר, לא?‬
‫היינו פעילים בסרגוסה, בעיקר באראגון,‬
‫ארבע או חמש שנים.‬
‫אני חושב שזה מראה שהגענו לרמה הארצית.‬
‫"וסוף סוף מצאתי את הדרך‬
‫"שתנחה את צעדיי‬
‫"והערב האהבה מחכה לי"‬
‫- הים הפנימי -‬
‫"פתחי את שפתייך‬
‫עם כל מבט, אלוהיי…"‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫כאן ב"מדיה טרדה", "הרואס דל סילנסיו".‬
‫"כבר זרקתי לנצח‬
‫את הפירות הרקובים"‬
‫מובן שהיה לנו פלייבק בטלוויזיה.‬
‫כל ההופעות היו עם פלייבק.‬
‫לא הייתה לנו ברירה.‬
‫נאלצנו להילחם‬ ‫כדי שלא תהיה לנו מערכת תופים צהובה,‬
‫ושלא יהיו רקדני ליווי.‬
‫- להקת צעירה -‬
‫היו לנו הרבה ויכוחים.‬
‫רצינו להבהיר שאנחנו אוהבים רוק ואפלה.‬
‫"הדם הצועני זורם בעורקיי…"‬
‫זהו זה. אתה עושה כמה הופעות, ובום.‬
‫"במוקדם או במאוחר‬
‫"אאבד את עצמי בשלשלאות"‬
‫הופענו על השער, נהיינו מפורסמים.‬
‫היינו להקה שהתפרסמה מהר.‬
‫התהילה באה בבת אחת.‬
‫זו הייתה הפתעה, אפילו לחברת התקליטים.‬
‫כמובן. החברה הייתה בהלם מוחלט.‬ ‫הם אמרו, "איך?"‬
‫הם הגיעו לתחנת הרדיו "לוס 40"‬ ‫וזה שינה הכול.‬
‫שימו לב! במקום הראשון השבוע,‬ ‫החבר'ה האלה מסרגוסה.‬
‫הנה הם, "הרואס דל סילנסיו" עם "פרח רעיל".‬
‫"אין לי מילים לתאר את זה…"‬
‫הצליל הנקי של האלבום‬
‫וההופעות החיות שלנו‬
‫הראו שני צדדים של הלהקה‬
‫שהלכו יד ביד.‬
‫"תרחיקו אותי מהרעשים‬
‫ששמענו אתמול…"‬
‫אף אחד לא יודע אם משהו יצליח או לא.‬
‫לאף אחד אין נוסחה.‬
‫אנשים שמעו את זה, אהבו את זה וקנו את זה.‬
‫הם קנו עוד ועוד.‬
‫כשזה עובר מפה לאוזן, קשה מאוד לעצור את זה.‬
‫"תמיד מחפש מעיין, לקחת נשימה…"‬
‫הם עשו משהו שונה לגמרי.‬
‫לא היה שום דבר דומה להם בספרד.‬
‫בספרד, כשמישהו מצליח,‬ ‫תשומת הלב מופנית אליו,‬
‫ותמיד יש מישהו שזה לא מוצא חן בעיניו.‬
‫היה להם חיסרון עצום.‬
‫אנשים אמרו שאנריקה חתיך.‬
‫זה נראה לא בסדר שאנחנו להקה רצינית‬
‫עם מעריצות בנות 15.‬
‫אז התחילו להיות קצת…‬
‫במדריד היה מעין מונופול.‬
‫אם לא קיבלת מהם את חותמת האישור שלהם...‬
‫אחד מהם היה דייגו מנריקה.‬
‫אם הוא מקשיב,‬ ‫אני מקווה שהוא שומע אותי חזק וברור.‬
‫אם לא קיבלת את ברכתם,‬ ‫לא יכולת לעשות כלום…‬
‫- דייגו מנריקה, עיתונאי מוזיקה -‬
‫טוב...‬
‫לטענתם.‬
‫המבקרים, וזה אופי העבודה,‬
‫הם מעין נזירים במדבר שאומרים,‬
‫"כולכם תישרפו", וכו'.‬
‫לכן המבקרים מקבלים את התחושה,‬
‫ויש לה בסיס של אמת, שאף אחד לא מקשיב להם.‬
‫אז העובדה ש"הרואס דל סילנסיו"‬ ‫הקשיבו למבקרים האלה‬
‫נתנה תוקף למבקרים.‬
‫אתה מסיים להופיע במקום אחד,‬ ‫נוסע 600 ק"מ,‬
‫ורואה שמישהו כתב משהו...‬
‫- תסמונת כוכב הרוק של "הרואס דל סילנסיו" -‬
‫ואתה אומר, "אני לא יכול להגיב לו.‬ ‫איך אגיב לו?"‬
‫בכך שנכניס את זה לאלבום.‬
‫העניין עם "הרואס דל סילנסיו"‬ ‫הוא שכששמעת אותם לראשונה,‬
‫הרושם הראשוני שהיה לך‬
‫הוא שהם תוצר של חברת תקליטים,‬
‫או לפחות להקה‬ ‫שנשלטת על ידי תעשיית התקליטים,‬
‫מכיוון שגוסטבו מ"אולה אולה"‬ ‫היה מעורב, וכו'.‬
‫אם היית חתום בחברה בין-לאומית, היית גרוע.‬
‫רק כי היית עם...‬ ‫רק בגלל זה, הם מתחו עלינו ביקורת.‬
‫זו הייתה התדמית שלהם.‬
‫התדמית שלהם באלבומים הראשונים‬
‫עוררה את הרושם שהם מה שנקרא "להקת שיער".‬
‫הכול נראה מתוכנן ומבוים מאוד.‬
‫"ואפילו סולן נאה בשביל הנערות."‬
‫הם לא רצו להאזין לה.‬
‫זו השאלה.‬
‫על איזה צד של פניו ‬ ‫של סולן "הרואס דל סילנסיו"‬
‫נופל השיער הארוך והבלונדיני שלו?‬
‫זה הטריד כמה אנשים‬ ‫שלאנריקה היה שיער בלונדיני ארוך.‬
‫מה עוד אפשר לומר?‬
‫הייתי מבין אם זה בגלל שהיו לו שלוש רגליים.‬
‫בונבורי נראה כמו מלאך ארוך שיער.‬
‫הכריזמה שלו והיכולת שלו‬ ‫להשתנות על הבמה‬
‫עוררו את תשוקתן של נשים.‬
‫גם התנהגותו של אנריקה על הבמה‬ ‫זכתה לביקורת.‬
‫"אנחנו רוצים להצית‬ ‫את השיער הבלונדיני של סולן 'הרואס'."‬
‫יש אנשים שהגזימו עם זה.‬
‫זה היה מעצבן, ואני חושב שזה עדיין מעצבן.‬
‫כי אלה היו החיים שלנו, לעזאזל.‬
‫נמאס להם שקוראים להם סתמיים וקיטשיים.‬
‫בשלב מסוים,‬
‫אני זוכר שאנריקה אמר שהוא פורש.‬
‫המחשבה על אלבום שני קצת הפחידה אותנו.‬
‫הצלחנו להשלים אותו עם הרבה עבודה.‬
‫היינו מוכנים מאוד כשהתחלנו את האלבום השני.‬
‫התרגשנו מהאפשרות לפגוש את פיל מנזנרה.‬
‫תמיד אהבתי את "רוקסי מיוזיק".‬
‫זה שהוא בא לראות אותנו בהופעה,‬ ‫זה כמו להתרועע עם בני מלוכה.‬
‫פיטו סיפר לי על "הרואס",‬
‫וביקש ממני לראות אותם מופיעים בקלטאיוד.‬
‫- קלטאיוד, סרגוסה, 1988 -‬
‫הלכתי לראות אותם וחשבתי, "הם כוכבי רוק".‬
‫- פיל מנזנרה, מפיק -‬
‫הם היו לבושים בשחור.‬ ‫הקהל היה לבוש בשחור.‬
‫הסתכלתי עליהם, הסתכלתי על הקהל,‬
‫וראיתי שהם ממש משפיעים על אנשים.‬
‫ראיתי את הפוטנציאל בו במקום.‬
‫"החוקים הפראיים‬
‫מסתירים את בריחתי"‬
‫הוא בא להופעה, דיברנו,‬
‫ואז שמענו את מילות הקסם,‬
‫"אני רוצה שתישמעו בהקלטות כמו בהופעה."‬
‫זה היה הלילה שבו פרצה מלחמת המפרץ.‬
‫אז אני זוכר את זה.‬
‫וגם,‬
‫זה היה ערב ממש חשוב בשבילי‬ ‫כי חזרתי למלון באותו לילה‬
‫וקיבלתי טלפון שאימא שלי גוססת בלונדון.‬
‫הם שאלו אם אוכל לחזור מיד.‬
‫נסעתי לשדה התעופה בראחס והוא היה סגור‬
‫בגלל המלחמה.‬
‫כי לאמריקאים היו שם מטוסים.‬
‫אז הגעתי מאוחר מדי.‬ ‫היא מתה כשהגעתי ללונדון.‬
‫אז הלילה ההוא...‬
‫היה חשוב מאוד.‬
‫כמובן, למרבה הצער,‬
‫לעולם לא תשכח‬ ‫את הלילה שבו הכרת את "הרואס".‬
‫"הרואס".‬
‫בזיכרון שלי, הוא…‬
‫בסופו של דבר, הערב ההוא…‬
‫"שמעתי שהלילה‬
‫הוא קסם טהור…"‬
‫כל כך שמחנו,‬
‫כי באולפן הייתה‬ ‫קונסולת הקלטה ישנה מ"אבי רוד".‬
‫היו רק שש כאלה בכל העולם.‬
‫נפלא.‬
‫אם הם ינגנו יחד,‬
‫כמו שעשו אז,‬
‫נוכל ליצור את האנרגיה הזו באולפן.‬
‫הם הצליחו לתת לנו סאונד שבאמת ייצג אותנו.‬
‫"השחר עולה כל כך מוקדם‬
‫ואני כל כך לבד"‬
‫זה האלבום שהכי מייצג אותם.‬
‫בעיקרון, לדעתי, פיל לא הוסיף הרבה.‬
‫זה הדבר הכי טוב שמפיק או מנהל יכול לעשות,‬
‫כמעט כלום.‬
‫כלומר, לתת ללהקה לעשות את הקטע שלה‬ ‫ולגרום לה להישמע טוב.‬
‫אבל לא ליצור את השירים בשביל הלהקה.‬
‫כשהקלטנו את האלבום,‬
‫הלהקה עשתה הפסקות צהריים וערב.‬
‫כאן באנגליה, אם אתה מספיק לאכול כריך‬
‫ב-12 שעות של הקלטות, יש לך מזל.‬
‫אבל בכל פעם הם אמרו,‬ ‫"בואו נאכל צהריים. בואו נאכל ארוחת ערב."‬
‫חשבתי, "ואו, אנחנו מבזבזים כל כך הרבה זמן,‬
‫אבל זה כמו מפגש חברתי."‬
‫זה היה שונה לגמרי ממה שהייתי רגיל אליו,‬
‫וזה מצא חן בעיניי.‬
‫דברים התחברו, והקסם התחולל.‬
‫לפעמים דברים פשוט הולכים טוב.‬ ‫רק לפעמים.‬
‫זה מה שקרה עם האלבום ההוא,‬ ‫ומאז זה לא קרה שוב.‬
‫בעיקרון,‬
‫יש בזה משהו פשוט ביותר,‬
‫וזה…‬
‫ואז זה…‬
‫זה פשוט מאוד, אבל הוספתי הד, ו…‬
‫ניגנתי ככה, וזה היה…‬
‫נתתי לזה להדהד, ו…‬
‫ואו. זה מתחיל עם גיטרה ומהדהד.‬
‫אמרתי, "איך לא חשבתי על זה?"‬
‫כי זה היה נהדר!‬
‫עבדנו על השיר והוא הלהיב אותנו,‬
‫הוא היה ממש נהדר.‬
‫"אתה יכול למכור את עצמך…"‬
‫"בין שתי אדמות" הוא הסינגל הראשון‬ ‫של "הרואס דל סילנסיו".‬
‫"אם אתה רוצה כוח"‬
‫האלבום של "הרואס דל סילנסיו",‬ ‫"שבילים של בגידה",‬
‫מכר כמעט 100,000 עותקים בשבוע.‬
‫הזינוק הגדול ביותר במצעד‬ ‫היה "הרואס" עם "שבילים של בגידה".‬
‫הלהקה הנמכרת ביותר בסצנת הפופ-רוק הארצית.‬
‫האלבום שלהם "שבילים של בגידה"‬ ‫שבר שיאים בסצנת הרוק של ספרד.‬
‫"שבילים של בגידה" הוא למעשה אלבום פלטינה,‬
‫עם מכירות חסרות תקדים.‬
‫"עזוב אותי‬
‫אני לא אשם שראיתי אותך נופל‬
‫אני לא אשם שראיתי אותך נופל"‬
‫הם אולי "הרואס דל סילנסיו",‬ ‫אבל כמה נהדר הם נשמעו!‬
‫השיר הטוב ביותר של 1990, "בין שתי אדמות".‬
‫ידעתי בוודאות שהשיר הזה‬ ‫יפתח להם את כל הדלתות.‬
‫מה קורה?‬
‫ישנתי עד שבע וחצי ואז התעוררתי פתאום.‬
‫אני מתרוצץ בכל מקום.‬
‫עדיין לא פתחתי את המזוודה שלי.‬
‫"זו לא הפעם הראשונה‬
‫שאני מרגיש כל כך קרוב לשיגעון‬
‫ועכשיו סוף סוף‬
‫אני יודע איך זה‬
‫לא להיות מסוגל לשלוט בזרועותיך"‬
‫אתה נראה עייף, אדוני.‬
‫לא חיינו כמו מפורסמים.‬
‫גרנו בסרגוסה‬
‫וביקרנו באותם ברים‬ ‫שביקרנו בהם לפני שנתיים.‬
‫אמרתי לאימא שלי,‬ ‫"אקנה לך מעיל פרווה כשאהיה מפורסם."‬
‫קנית לה?‬ ‫-כמובן.‬
‫קניתי גם חרב מטולדו בגובה כזה‬ ‫ולקחתי אותה לסיבוב הופעות.‬
‫תראה לי את החרב.‬
‫אני לא יודע כמה הופעות עשינו בספרד.‬
‫אני לא יודע, 130 הופעות.‬
‫כשהגענו ל-80, התחלנו לחשוב‬ ‫על להופיע במדינות אחרות.‬
‫זה נשמע מטורף לגמרי‬
‫למנהל שלנו ולחברת התקליטים,‬ ‫אבל התעלמנו מהם.‬
‫- מרכז אירופה, 1991 -‬
‫"מחדר השינה הזה‬
‫לחלל החיצון…"‬
‫הייתה להם ראייה שלא הייתה לי,‬
‫ושאפתנות שלא הייתה לי.‬ ‫אני אסיר תודה להם.‬
‫אני זוכר את הסיבוב הראשון באירופה.‬
‫עשינו כמה הופעות בשוויץ, ועוד כמה בבלגיה.‬
‫אתה נכנס לוואן, נוסע לבלגיה, מופיע וחוזר.‬
‫אם נסענו לקדיס, למה לא לבריסל?‬
‫"בין אם תנצח או תפסיד‬
‫אני יודע שלא אכפת לי‬
‫הסכנה מכשפת אותך‬
‫לא במקום שאתה הולך אליו"‬
‫זה היה בר קטן,‬
‫ובפינה הייתה במה קטנה‬
‫לזמר שיושב עם גיטרה, אבל לנו היו כל ה…‬
‫כשהם ראו אותנו‬
‫עם המגברים שלנו והכול,‬ ‫הם אמרו, "מה הם חשבו לעצמם?"‬
‫הבמה הייתה נמוכה.‬
‫סידרנו את מערכת התופים‬
‫וחשבנו, "איפה נשים את השאר?"‬
‫כל ההופעות האלה היו נהדרות‬
‫כי אנשים נהנו לראות אותנו‬ ‫במקומות כאלה קטנים.‬
‫"הרואס דל סילנסיו" מסרגוסה.‬
‫היינו כוכבים גדולים בספרד,‬
‫ואז לנסוע לגרמניה ולהופיע בפאב מחורבן‬
‫או בבר קטן…‬
‫לא תכננו הרבה.‬
‫לנו באכסניות זולות.‬
‫הרבה קילומטרים, הרבה צחוקים.‬
‫עבדנו יחד ונהנינו לכתוב שירים.‬
‫זו הייתה תקופה טובה.‬
‫אתה יושב בוואן שש או שבע שעות ביום.‬
‫היינו יחד כל היום.‬ ‫אלה נישואים עם ארבעה אנשים.‬
‫הלהקה הייתה ממש מגובשת,‬ ‫והיינו יחד כל היום,‬
‫נרגשים ומלאי תקווה לגבי הלהקה.‬
‫"איך אוכל לשכוח‬
‫מישהו שרצה לעזור לי יום אחד‬
‫אם אני לא יודע כיצד לסלוח‬
‫לכאב שגרמת‬
‫לכל הסביבה שלי"‬
‫נסענו עם אותם אנשים בכל סיבובי ההופעות,‬
‫ועם אותו צוות סאונד ותאורה.‬
‫אלה אנשים שהבינו בדיוק‬
‫איך רצינו להציג את המוזיקה שלנו‬ ‫ומה רצינו לעשות.‬
‫אספנו סביבנו צוות טוב שחיזק אותנו.‬
‫אתה מפוטר.‬
‫ראית את מרטין?‬ ‫-מרטין? ‬
‫מרטין היה מנהל סיבוב ההופעות,‬ ‫הבחור שנסע איתנו בוואן‬
‫ודאג למשימות היום-יומיות, הגעה למלונות,‬ ‫סידורים, קרא לנו לבדיקות סאונד.‬
‫קצת כמו האבא של כולנו.‬
‫מרטין, תן לי לחיות קצת.‬
‫תן לי לחיות, מרטין.‬
‫הוא ידע את כל הפרטים,‬ ‫והיה מנהל סיבוב ההופעות‬
‫של כוכבי ספרד.‬
‫צירפתי אותו ל"הרואס"‬ ‫כי ידעתי שהוא האדם הנכון,‬
‫וכי הם הבינו זה את זה היטב.‬
‫הוא היה כמו אח. הוא תמיד היה איתנו.‬
‫הוא תמיד תמך בנו.‬
‫מרטין היה חשוב מאוד ללהקה‬
‫כי הוא היה מסוג האנשים‬
‫שעוזרים לך לשמור על איזון.‬
‫אם היית נוהג טוב יותר בפנייה...‬
‫נסענו ישר, אידיוט.‬
‫עשינו את אותו הדבר שוב בשנה שלאחר מכן,‬ ‫בעיקר בגרמניה.‬
‫הוזמנו לנגן בפסטיבל "אני זר" בברלין,‬
‫וזה לגמרי שינה את המצב.‬
‫- פסטיבל נגד גזענות "אני זר",‬ ‫ברלין, סתיו 1991 -‬
‫"שמעתי שהלילה‬
‫הוא קסם טהור‬
‫ושגובלין מזמין אותך לחלום‬
‫ואני יודע שלאחרונה‬
‫בקושי הפסקתי‬
‫ואני מרגיש שאני מדבר בלי סוף"‬
‫הופענו… ‬
‫תודה.‬
‫...וכשהגענו לחדר ההלבשה, לא יכולנו להיכנס.‬
‫כמו בסצינת הבקתה של האחים מרקס‬ ‫ב"לילה באופרה".‬
‫המון אנשים צצו פתאום.‬ ‫השד יודע מאיפה הם באו.‬
‫כולם מבקשים חוזה חתום.‬
‫הפסטיבל הזה חולל שינוי אמיתי‬ ‫כי הוא שודר בטלוויזיה,‬
‫וכל גרמניה ראתה אותו.‬
‫מאותו רגע, זה היה...‬
‫"הרואס דל סילנסיו".‬
‫ערב טוב, פרנקפורט.‬
‫- סיבוב הופעות:‬ ‫המבורג, ברלין, פרנקפורט, בון, מינכן -‬
‫"הרואס דל סילנסיו".‬
‫השיר "בין שתי אדמות"‬ ‫הביא להצלחה הענקית שלנו בספרד,‬
‫ולאחר מכן, באירופה.‬
‫אחת מלהקות הרוק המלהיבות ביותר‬ ‫שהגיעו לבמות האירופיות הקיץ.‬
‫"הרואס דל סילנסיו".‬
‫באחת ההופעות בברלין‬
‫הייתי עם אנריקה, שהיה ללא חולצה,‬
‫ו-3,000 גרמנים צעקו, "בין האדמות".‬
‫זה גרם לשערותיי לסמור.‬
‫כשראיתי אנשים צועקים, "בין אדמות"...‬
‫הם לא ידעו מה הם אומרים.‬
‫אף אחד לא הבין מה קורה.‬
‫אני לא חושב שחברת התקליטים הבינה.‬
‫פיטו לא הבין את זה,‬ ‫ואולי אפילו הם לא הבינו,‬
‫אבל דבר קסום קרה.‬
‫"הבוס שלי אמר לי‬ ‫שאני חייבת לראות הופעה של להקה‬
‫שמופיעה בעיר הולדתם סרגוסה."‬
‫אנריקה, אתה שר בספרדית.‬
‫אשאל את המובן מאליו. זה חשוב לך?‬
‫אתה יכול לשיר באנגלית‬ ‫ולדבר לקהל רחב יותר.‬
‫כן, אבל אני חושב שבשבילנו‬ ‫לשיר בספרדית זו לא בחירה.‬
‫זה פשוט טבעי כי אנחנו ספרדים.‬
‫אני חושב שזו תקופה נהדרת‬ ‫לכל הלהקות האירופיות‬
‫ששרות בשפתן,‬
‫לפתוח את מוזיקת הרוק.‬
‫כשעוקבים אחרי עולם המוזיקה,‬ ‫אחד הדברים המלהיבים‬
‫הוא להקות ואמנים ששוברים את התבנית‬
‫ועובדים טוב יותר מהמצופה.‬
‫איך המבקרים בספרד התייחסו אליכם?‬
‫אותו הדבר. הם קראו לנו "להקת הפופ מההרים".‬ ‫בני זונות.‬
‫תאר לעצמך. מה יכולנו לעשות?‬
‫"הפרידה מעולם לא הייתה כה קצרה…"‬
‫כשסיבוב ההופעות הסתיים,‬ ‫החלטנו לצאת לחופשה.‬
‫זו הייתה תקופה קצרה.‬
‫חופשה רגילה שכל אדם עובד היה יוצא אליה.‬
‫חואקין, קופי ואני נסענו להודו ולנפאל.‬
‫ושם,‬
‫נשאבנו לתרבות, לספרים ולמוזיקה.‬
‫התחלנו לקרוא ספרים על רוחניות,‬ ‫על בודהיזם ועל הינדואיזם.‬
‫אתה סופג את האווירה הרוחנית של הודו ונפאל.‬
‫הנסיעה הזו עזרה לנו להתפתח.‬
‫כל זה בא לידי ביטוי במילות השירים‬ ‫וברמת הנגינה שלנו.‬
‫אפשר לראות את זה בבירור‬
‫ב"רוח היין", אלבום מורכב ועמוק הרבה יותר.‬
‫"מעולם לא היה לי‬
‫גורו או מדריך‬
‫מעולם לא התעלמתי…"‬
‫כשדיברו איתנו על הקלטת אלבום חדש,‬
‫לא היה לנו הרבה חומר.‬
‫אני חושב שהם הגיעו יום אחרי חג המולד,‬
‫ושכרנו להם בית ענקי…‬
‫- לונדון, חג המולד 1992 -‬
‫בפאתי לונדון.‬
‫הנה הבית שלנו.‬
‫הם היו בסיבוב הופעות הרבה זמן,‬
‫ולא ידעתי אם הם כתבו הרבה שירים.‬
‫הם אמרו, "זה יהיה אלבום כפול."‬
‫אמרתי, "לא, אין מצב. אתם בטוחים?"‬
‫זו הייתה התפיסה שלנו,‬
‫"אין לנו מספיק שירים? נוציא אלבום כפול."‬
‫בתקופה הזאת פיל היה סבלני מאוד כלפינו.‬
‫בילינו שם את ערב השנה החדשה.‬
‫פיל העביר את החגים עם משפחתו.‬
‫הלכנו לאולפן לבד כדי לכתוב שירים.‬
‫אמרתי, "הנה האולפן."‬
‫הוא היה בבניין נפרד מהבית שלי.‬
‫ואמרתי, "עכשיו 26 בדצמבר.‬
‫נתחיל להקליט בשבעה בינואר."‬
‫"הנה האולפן.‬ ‫אתם יכולים לעשות חזרות ולהלחין בו,‬
‫אבל אני לא רוצה לראות אתכם.‬
‫או לשמוע אתכם."‬
‫שנים רבות לאחר מכן גיליתי ש…‬
‫אני לא יודע. הם צרכו כל כך הרבה סמים.‬
‫הם היו שם יום ולילה.‬ ‫אני לא יודע מה קרה שם, אבל...‬
‫הם לא כתבו שירים.‬
‫חואן אומר,‬
‫"אני מנגן בגיטרה טוב יותר בשלוש בבוקר."‬
‫אמרתי, "זה נהדר, אבל אני לא אהיה כאן."‬
‫קצת מיץ תפוחים‬
‫כדי להתחיל את היום עם קצת אנרגיה.‬
‫לפעמים הם יצאו לבלות בלונדון‬ ‫בזמן שעשינו מיקס לאלבום.‬
‫מדי פעם הם התקשרו אליי ואמרו,‬
‫"המשטרה עצרה אותנו.‬
‫אתה צריך לשלוח מישהו שישחרר אותנו."‬
‫אני זוכר שבתקופה ההיא נתתי את כולי,‬
‫עשרים וארבע שעות ביממה.‬
‫אני לא יכול עכשיו.‬
‫בילינו את ערב השנה החדשה באולפן,‬ ‫וחגגנו עם כלי הנגינה שלנו.‬
‫כתבנו כמה שירים.‬
‫מה עם המיתוס שלפיו הסמים עזרו לכם‬ ‫לכתוב את השיר "לה סירנה וראדה"?‬
‫זה לא מיתוס, זאת האמת.‬
‫זה מצלם.‬
‫- ערב השנה החדשה -‬
‫כשנהיה מוכנים...‬ ‫-זה מצלם?‬
‫כן.‬
‫עכשיו?‬ ‫-לא.‬
‫- 1992 -‬
‫מה?‬ ‫-אתה רואה אותי?‬
‫- הם לא הורידו את מכסה העדשה -‬
‫אתה רואה אותו?‬ ‫-לא.‬
‫מה קרה, חואקין?‬
‫ייתכן שלקחנו משהו באחד הלילות האלה.‬
‫- מכסה העדשה עדיין על המצלמה -‬
‫"חניכיים מדממים..."‬
‫הלך לנו נהדר.‬ ‫-בואו ננגן שוב ונעשה את זה כמו שצריך.‬
‫זה צד ב'.‬
‫לעשות את זה שוב?‬
‫זה היה נהדר, אפילו עם כל הטעויות.‬
‫זה מצלם?‬ ‫-לא.‬
‫חייבת להיות דרך להפסיק את זה.‬ ‫-אל תכבה.‬
‫איך היה?‬
‫טוב מאוד.‬
‫אחרי לילה מקסים, החומרים הנפלאים‬
‫נוטים להתפוגג ולהשאיר מאחור…‬
‫בתחום היצירתי,‬
‫כולם סקרנים לגבי הגבולות שלהם,‬
‫ודוחקים אותם‬
‫כמה שאפשר.‬
‫זה מה שעשינו.‬
‫לי זה נראה הגיוני ורציונלי לחלוטין.‬
‫כלי הנגינה של פיטו הם תחתיות בירה.‬
‫הייתם נותנים לאיש הזה לנהל את הלהקה שלכם?‬
‫הסמים עשו אותי טיפש יותר.‬
‫הם הרסו לי את מערכות היחסים‬ ‫עם כל מי שאני מכיר כמעט.‬
‫הם אשמים ב... דברים רבים.‬
‫עוד הנגאובר פירושו מצב רוח רע.‬
‫קשה לך לסבול נוכחות של אנשים,‬
‫יש לך פחות סבלנות, יותר לחץ.‬
‫עוד חששות שהאלבום‬ ‫לא יהיה טוב כמו שהיית רוצה שיהיה.‬
‫אצל "הרואס", הסמים גרמו יותר נזק מתועלת.‬
‫אני אשנה את מה שיש כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫שינינו את הסאונד שלנו.‬
‫הדרישות היו גבוהות יותר,‬
‫אז המתח היה רב יותר.‬
‫אולי זה היה גדול עלינו.‬
‫הכיוונים המרובים והשונים שהתנסינו בהם‬
‫והשאפתנות המוזיקלית הגדולה יותר שהייתה לנו‬
‫גרמו להתנגשויות הראשונות שלנו‬
‫ולדעות שונות בלהקה‬
‫באשר לסגנון שצריך להיות לנו.‬
‫לא רצינו או לא ידענו איך להסכים ‬
‫או להסביר את עצמנו כמו שצריך זה לזה.‬
‫במובן מסוים, האלבום הזה‬
‫נשמע כאילו זרקנו עליו את כל הרעיונות שלנו‬ ‫בצורה לא מלוטשת.‬
‫פיל מנזנרה עשה מה שהוא היה יכול,‬ ‫והדבר הזה...‬
‫היה מדהים.‬
‫הוא הוציא אלבום מתוך הכאוס.‬
‫בדיקה...‬
‫מצוין. טוב, בואו נמשיך.‬
‫- הופעה ראשונה בסיבוב הופעות "דרך השפע",‬ ‫קיץ 1993 -‬
‫"כל כך מוזר שהתשוקה לוחצת…"‬
‫והנה "הרואס דל סילנסיו",‬ ‫שהופיעו אתמול בברלין‬
‫עם אלבומם האחרון, "רוח היין".‬
‫הלהקה קיבלה תקליט זהב‬
‫על מכירות האלבום "בין שתי אדמות" בגרמניה.‬
‫חברת התקליטים‬ ‫החליטה להסביר מה קורה באירופה,‬
‫אבל אנשים עדיין דיברו על מה שקורה לנו‬
‫בספקנות רבה, כאילו אנחנו ממציאים את זה.‬
‫למרות המחלוקת‬
‫שיצרו האמירות של "הרואס דל סילנסיו"‬ ‫נגד מוסד המלוכה,‬
‫הלהקה הביאה את מוזיקת הרוק לארמון סרסואלה.‬
‫היינו שנויים במחלוקת כי...‬
‫העיתונות הספרדית אוהבת מחלוקות‬ ‫יותר משילד שמן אוהב עוגה.‬
‫"אם אתם מסתובבים כמו כוכבי רוקנרול,‬ ‫פאנקיסטים ואנרכיסטים,‬
‫למה לא ירקתם בפניו של הנסיך?"‬
‫זה מעצבן אותנו.‬
‫היו סיבות לבקר את "הרואס דל סילנסיו".‬
‫לעזאזל.‬
‫הייתה לנו גישה מאוד אגרסיבית לתקשורת.‬
‫תזרקו את הטלוויזיה מהחלון.‬
‫הם לא עשו מאמץ אמיתי‬ ‫להתחבב על התקשורת בספרד.‬
‫איזה שמוק שם בחוץ ימשיך לחשוב‬
‫שאנחנו לא באופנה.‬
‫אולי הטעות שלי הייתה המחשבה‬
‫שכשהתחצפנו קצת לעיתונאים,‬
‫הציבור היה מאחורינו.‬
‫אני מדבר על רוק אמיתי משנות ה-70.‬
‫תן לי לדבר, בבקשה.‬ ‫-בטח.‬
‫הוא היה ידוע כבלתי נסבל.‬
‫תמיד הגנתי עליו ואמרתי,‬
‫"הוא בלתי נסבל‬ ‫בדיוק כפי שהיה ביום שבו פגשתי אותו."‬
‫זה לא כי הוא כוכב.‬
‫הוא היה מלא בביטחון עצמי.‬
‫הם תמיד אמרו שאנחנו קצת יהירים ובכיינים.‬
‫יכול להיות שזה בגלל שתמיד ידענו‬ ‫איך אנחנו רוצים שהקריירה שלנו תהיה.‬
‫הם היו גם ביישנים מאוד.‬
‫תחפושת הרוקר שהם עטו על עצמם‬ ‫הסתירה את הביישנות שלהם.‬
‫אתה חושב שהזעם שלך עדיין מוכר?‬
‫אני מבין את הצורך בקידום מכירות,‬
‫אבל הייתי מעדיף לא לעשות את זה.‬
‫וכאן? בחור צעיר, אתה לא מרוכז.‬
‫כן?‬ ‫-אילו פחדים יש ל"הרואס דל סילנסיו"?‬
‫אילו פחדים?‬
‫חואן ואני לא רצינו לעשות את זה.‬
‫זה היה קצת מוזר לתקשורת, שרצתה את הסולן.‬
‫אנריקה תמיד היה באור הזרקורים,‬ ‫אבל לא רצה בכך.‬
‫אם אתה עונה על כל השאלות בראיונות,‬
‫זה טבעי שתהיה מפורסם יותר‬ ‫מהגיטריסט שלא עונה.‬
‫אני לא מלמד אף אחד שום דבר.‬ ‫שכל אחד יעשה מה שהוא רוצה.‬
‫זה הכול.‬ ‫-בסדר.‬
‫חואן הוא כוכב רוק עם דרך משלו.‬
‫הוא מסוג האמנים‬
‫שמבטאים את עצמם טוב יותר בנגינה‬ ‫מאשר במילים.‬
‫הייתה קנאה.‬
‫אולי אחד קיבל יותר תשומת לב מהאחר.‬
‫חואן היה צריך לקבל יותר הכרה,‬
‫לא מהלהקה, כי זה תמיד היה לו,‬
‫אבל קצת הכרה מבחוץ‬
‫בזכות השפעתו על הסאונד של הלהקה,‬ ‫לא פחות מאשר אנריקה.‬
‫"אני מרים כוסית בדממה‬
‫אנחנו אפילו לא יודעים זה את שמו של זה..."‬
‫ברצינות. קדימה.‬
‫"אבל רק נוכחותך‬
‫גורמת לי לחלות‬
‫ומרוקנת אותי‬
‫ובזעקה של תקווה‬
‫אני נפרד ממך‬
‫בידיעה…"‬
‫השיר הזה נשמע לי כמו פאנק.‬
‫חשבתי לעצמי, "מה הם עושים?‬
‫עכשיו הם רוצים לעשות פאנק?"‬
‫אמרו לי, "חכה עד שהם ינגנו את 'הפצע'."‬
‫אמרתי, "בואו נראה." אז הם ניגנו את "הפצע".‬
‫"זה תמיד..."‬
‫"אותה הופעה‬
‫אותו צופה…"‬
‫זו הייתה בלדה. "איזו בלדה מקסימה."‬
‫ואז, בסוף, בום!‬
‫הם ממש ממריאים.‬
‫לדעתי, זה לא ממש התאים. אבל שיהיה.‬
‫היינו להקה שמבלבלת אנשים.‬
‫אני מבין את זה,‬ ‫כי בהתחלה המוזיקה שלנו הייתה סתמית.‬
‫מה שעשינו, בין אם זה נכון או לא נכון,‬ ‫הוא צעד אבולוציוני בקריירה שלנו.‬
‫דיברנו על איך שנבצע את זה בשידור חי.‬
‫חשבתי שכדאי להביא‬ ‫נגן גיטרה נוסף לסיבוב ההופעות.‬
‫פגשתי את אלן בוגוסלבסקי במסיבה אצל פיטו.‬
‫הוא בא לעשות אודישן גיטרה אצל חואן.‬
‫שתינו יחד המון אוכוהול ואמרתי,‬
‫"הוא הכי טוב."‬
‫- אלן בוגוסלבסקי, גיטריסט -‬
‫לא. בואו נניח לנושא.‬
‫נתתי לו להצטרף כי הוא השתכר,‬ ‫לא בגלל הנגינה שלו.‬
‫לא שמעתי אותו מנגן.‬
‫הם אמרו,‬ ‫"עברת את המבחן הזה ואת המבחן ההוא.‬
‫בוא נראה אם אתה יודע לנגן בגיטרה."‬
‫הוא הביא איתו השפעות אחרות‬ ‫והסתכלות אחרת,‬
‫ואני זוכר שהתחברתי לזה מיד.‬
‫הבנתי היטב את התפקיד שלי בלהקה.‬
‫ממילא תמיד העדפתי גיטרת קצב.‬
‫הבנתי גם שאחד התפקידים‬ ‫שיהיו לי ב"הרואס דל סילנסיו"‬
‫הוא הזרמת דם חדש.‬
‫בשביל מה? לטוב ולרע.‬
‫זה אומר להיות פורקן לדברים מסוימים.‬
‫הם כאילו גייסו אותו לעזרה נפשית‬
‫ולא מוזיקלית.‬
‫תן לי להציג אותך, חבר להקה חדש‬
‫ממקסיקו.‬
‫מר אלן בוגוסלבסקי.‬
‫באותה תקופה הייתי חסר בית.‬
‫הייתה לי מזוודה עם בגדים‬ ‫בתא המטען של המכונית שלי.‬
‫ישנתי כמה ימים אצל חבר אחד,‬
‫ואז כמה ימים אצל חבר אחר.‬
‫תארו לעצמכם לגור במכונית או בבית של חבר,‬
‫ואז פתאום, אתה בספרד,‬
‫ממריא להופעה הראשונה שלך במטוס פרטי‬ ‫משדה התעופה של סרגוסה.‬
‫זה משנה את חייו של כל אחד, לא?‬
‫ואו.‬
‫אני חושב שכל מוזיקאי‬
‫שחולם להיות כוכב רוק רוצה לחוות את זה.‬
‫לצאת לסיבוב הופעות ולנגן בכל מקום.‬
‫הוא רוצה את תשומת הלב,‬ ‫ובמובן מסוים, את התהילה.‬
‫- הרואס דל סילנסיו, "העונג שבעוני" -‬
‫- הופעה חיה ב"רוק אם רינג", 1993 -‬
‫"הזקנה של אנשי השושלת האלוהית"‬
‫הכול היה לי חדש.‬
‫הדברים המהנים, הסכסוך הפתאומי.‬
‫אחרי שלוש הופעות קיבלנו יום חופש,‬ ‫שתמיד הוקדש לנסיעות,‬
‫ואז הופענו שלוש או ארבע פעמים‬ ‫ועשינו את אותו הדבר שוב.‬
‫זה השיר "דרך השפע".‬
‫- מקסיקו, 1993 -‬
‫"הוריקן של מילים מטברנה לטברנה‬
‫מקהלה יומית, שירי לי את תוכניתך‬
‫רסיסי הדם, אחד לדרך מצית את הטירוף‬
‫אם אין גן עדן‬
‫לאן תתפרץ?"‬
‫להקה נהדרת שהגיעה מספרד בשבוע שעבר.‬
‫באירופה הם נחשבים למנהיגי הרוק ההיספני.‬
‫זה היה הרבה יותר קשה באמריקה.‬
‫עשינו סיבוב הופעות חשוב במקסיקו,‬
‫אבל על במות קטנות,‬ ‫בניסיון להפיץ את הפרויקט שלנו.‬
‫"בזמן שהכסף נמשך‬
‫והנחישות נמשכת‬
‫לבנה אחרי לבנה…"‬
‫הלהקה עשתה את העבודה וכבשה את הקהל.‬
‫ברכות ממקסיקו לספרד ולכולכם.‬
‫אנחנו שמחים מאוד‬ ‫שהלהקה המדהימה הזאת נמצאת כאן איתנו.‬
‫היישר מספרד, "הרואס דל סילנסיו".‬
‫גבול באחה קליפורניה.‬
‫זו הוכחה שאנחנו כאן.‬
‫עשינו סיבוב הופעות‬ ‫שבו יום אחד הופענו מול מאה אנשים, ‬
‫ולמחרת, מול מאה אלף.‬
‫פתאום הופענו בפלאסיו דה דפורטס במדריד,‬
‫ואז נסענו למועדון מוזיקה בווינה.‬
‫הופענו בפסטיבל בגרמניה,‬
‫ואז נסענו להופיע בארגנטינה.‬
‫היו לנו סיבובי הופעות‬ ‫כאוטיים ולא מאורגנים.‬
‫"אני עדיין בספק אם יש עתיד טוב יותר…"‬
‫היי. בוקר טוב. אנחנו כאן בזיגן, גרמניה.‬
‫אנחנו ממשיכים במסענו בהרים.‬
‫"בראשך הנפילה היא אסורה‬
‫הנפילה מאבדת גובה ברגעים מסוימים‬
‫מקדש השמש התפוצץ ‬
‫לעולם לא אוכל לדעת‬
‫אם הצלב הוא הגאולה…"‬
‫סיבובי ההופעות היו אדירים.‬ ‫הם נמשכו נצח.‬
‫הם היו ארוכים מאוד.‬
‫זה גובה ממך מחיר.‬
‫זה מקשה על החיים המשותפים.‬
‫היבטים מסוימים של האישיות שלנו‬ ‫באו לידי ביטוי יותר ויותר,‬
‫בכל יום, בכל שבוע ובכל קילומטר.‬
‫הגענו למלון וכולם...‬
‫התחלנו לחשוב על עצמנו ולא על הלהקה.‬
‫המגברים גדלו.‬
‫כל אחד מחברי הלהקה‬ ‫הגביר את הווליום שלו...‬
‫ואולי הפסקנו להקשיב זה לזה.‬
‫"זו הישועה"‬
‫אני חושב שהיינו צריכים‬ ‫לעשות הפסקה של שנה לפחות.‬
‫"אלוהים"‬
‫קראתי כמה ביקורות‬
‫שנכתב בהן שהגרמנים חושבים‬ ‫שאנחנו נראים עייפים‬
‫ושאנחנו כבר לא רעננים.‬
‫עמוק בפנים, ידעתי שזה נכון.‬
‫המתח הכריע אותנו.‬
‫קולו של אנריקה היה מאוד...‬
‫מאומץ וצרוד.‬
‫פתאום עמדנו להופיע בפריז,‬ ‫ב"אליזה מונמארטר".‬
‫האולם היה מלא, 2,000 איש בקהל.‬
‫בשיר השלישי או הרביעי אנריקה אמר,‬ ‫"אני לא יכול להמשיך לשיר."‬
‫הוא הניח את המיקרופון וירד מהבמה.‬
‫הלכנו לחדר ההלבשה ואנריקה אמר,‬ ‫"אני לא יכול להמשיך."‬
‫זה הפתיע את כולנו כי חשבנו שהזמר שלנו‬
‫הוא בלתי ניתן לעצירה,‬ ‫ושקולו לעולם לא ייכשל.‬
‫פתאום הוא אמר, "אני לא יכול להמשיך."‬
‫אז "הרואס דל סילנסיו"...‬ ‫הפכו לשעות רבות של דממה.‬
‫זה היה קשה.‬
‫היו לנו המון נסיעות ארוכות‬
‫של שמונה או תשע שעות... ללא תקשורת בינינו.‬
‫זה מסוכן.‬
‫מנהל סיבוב ההופעות של "הרואס דל סילנסיו",‬ ‫מרטין דרויאל,‬
‫נהרג בתאונת דרכים.‬
‫בתאונה נפצע קשה גם מנהל הבמה,‬
‫אבל למרבה המזל יצא מכלל סכנה.‬
‫מה אתה זוכר מליל התאונה?‬
‫ובכן…‬
‫חזרנו…‬
‫זה היה ערב השנה החדשה.‬
‫הייתם בסיבוב הופעות,‬ ‫אבל כמעט סיימתם אותו, נכון?‬
‫נסענו הביתה לחג המולד.‬
‫כלומר, לערב השנה החדשה.‬
‫היית עם מרטין באותו לילה?‬
‫היינו יחד.‬
‫הם היו מחוץ לבית בשעה מאוחרת‬ ‫כדי לקנות מאכלי ים למשפחות שלהם.‬
‫הוא שיחק באש ותמיד נהג מהר מדי.‬
‫בסוף הוא נכווה.‬
‫זה דפוק.‬
‫האובדן של מרטין כאב.‬
‫הוא היה מנהל סיבוב ההופעות.‬
‫כלומר, הוא לא היה... המנהל הראשי.‬
‫אבל לפעמים, האנשים החשובים ביותר‬
‫הם לא בעלי התפקיד הכי חשוב.‬
‫כשמרטין הלך,‬
‫הלהקה איבדה דמות הורית‬
‫שגם עזרה לנו להסתדר בינינו.‬
‫זה היה אובדן כואב מאוד‬ ‫כי הוא היה קרוב אלינו מאוד,‬
‫מבחינה מקצועית ואישית.‬
‫זה כאב מאוד כי למרטין ולי היה קשר מצוין.‬
‫הוא גרם לי להרגיש שדואגים לי.‬
‫אני זוכר אותו‬
‫עם כל הכרת התודה והאהבה שבעולם.‬
‫כשאני חושב עליו, זה כמובן מעציב אותי.‬
‫הוא הותיר חותם חשוב על הלהקה.‬
‫בהופעה הראשונה שלנו בסרגוסה‬ ‫אחרי מותו של מרטין‬
‫הרגשות סערו,‬
‫והיה לנו קשה מאוד להופיע.‬
‫אנחנו רוצים שההופעה הזו תהיה מעין מחווה‬
‫למנהל סיבוב הופעות וחברנו הקרוב, מרטין.‬
‫לזכרו...‬
‫ולזיכרונות הטובים שיש לנו ממנו.‬
‫זה בשבילך, מרטין.‬
‫"הרואס"!‬
‫- בית חולים בנסקה, חורף 1994 -‬
‫נסענו לבנסקה כי היינו צריכים דברים חזקים‬
‫שיעודדו את הלהקה, לדעתי.‬
‫החזרות בסרגוסה נהיו גרועות‬
‫כי היינו שחוקים.‬
‫החזרה למרתף...‬
‫זה היה כדי להתרחק מהעולם ומהרעש.‬
‫במובן מסוים, ניסינו למצוא את עצמנו.‬
‫בואו נעלה למעלה. מאיפה?‬
‫משם.‬ ‫-משם.‬
‫אנחנו צריכים להתקרב יותר.‬ ‫-להתקרב.‬
‫אהבנו את הרעיון של מערכת היחסים שלנו.‬
‫היא הייתה כמו בהתחלה.‬
‫להיות יחד, אתם יודעים?‬
‫הבידוד מהעולם שבחוץ‬
‫השרה תחושת רוגע על הלהקה.‬
‫המטרה הייתה להיות יחד.‬
‫לא להיות יחד בחלל חזרות קטן,‬
‫אלא במקום מלכותי‬
‫שיכולנו לעשות בו מה שרצינו,‬ ‫לצאת לטיול או להישאר במלון.‬
‫אלה שאהבו את ההרים‬ ‫קמו מוקדם וחקרו את הסביבה,‬
‫ואלה שלא אהבו לטייל‬ ‫קמו כדי לאכול ולעשות חזרות.‬
‫כאן רואים את חואן מנסה לדוג...‬
‫באגם, כי אולי לא נצא מכאן לעולם.‬
‫כפי שאתם רואים,‬
‫העננים מצאו אותנו.‬
‫אנריקה מעשן את המקטרת האחרונה.‬
‫מקטרת מאולתרת.‬
‫באותה תקופה, המנהל שלנו לא היה מאופס.‬
‫לפעמים הוא הגיע קצת מסטול,‬
‫הזניח את תפקיד המנהל‬
‫ולא היה מעודכן בענייני הלהקה.‬
‫פיטו צרך עוד ועוד סמים,‬
‫ממש כמו...‬
‫אפשר להגיד, כמו שאר הספרדים.‬
‫כמה מאיתנו עדיין הצליחו לתפקד,‬
‫אבל פיטו הגיע לשלב שבו הוא לא תפקד כמנהל.‬
‫כן, לא ידעתי מה קורה איתי.‬
‫עכשיו אני יודע מה קרה לי. אז לא ידעתי.‬
‫הרגשתי מוצף.‬
‫משם נסענו לבית באנגליה.‬
‫כעסנו.‬
‫בלונדון כעסנו‬
‫כי אנריקה התקשר למדריד,‬ ‫ופיטו לא דיבר איתו.‬
‫אני זוכר שעשינו חזרות בבית בפרברי לונדון,‬
‫ניסינו ליצור קשר עם פיטו במשך כמה ימים‬ ‫ולא מצאנו אותו בשום מקום.‬
‫בסופו של דבר גיליתי שהוא היה במלון‬
‫עם חברי להקת "סווייד",‬
‫והם היו מסוממים על כל הראש.‬
‫הוא לא ענה לטלפון,‬
‫אז נסעתי למלון.‬
‫נכנסתי לחדרו,‬
‫ניסיתי לדבר איתו,‬
‫ובין כל הכאוס והשיחות הלא ברורות…‬
‫הצלחתי להסביר לו‬
‫שהוא צריך לקחת קצת זמן‬
‫כדי להתאושש, ושבינתיים אנחנו צריכים‬ ‫להקליט אלבום ולהופיע.‬
‫אמרתי לו שיתקשר אלינו כשירגיש טוב יותר.‬
‫זה מצחיק, הוא התקשר אליי יומיים לאחר מכן‬
‫ואמר שהוא בסדר.‬
‫זה היה חייב להיפסק,‬
‫ונותרנו בלי מנהל. לכן שינינו כיוון.‬
‫- הרואס דל סילנסיו, "מפולת" -‬
‫רצינו להחליף גם מפיק.‬
‫אני מניח שבוב אזרין הוא דמות מרשימה‬ ‫כי הוא הפיק עם פינק פלויד, ‬
‫אליס קופר, אירוסמית'.‬
‫נסענו ללוס אנג'לס כדי להקליט‬
‫וחשבנו, "זה יהיה ברמה גבוהה יותר."‬
‫יפה מאוד!‬
‫"מתחילים סתם ככה‬
‫ומסיימים מתישהו..."‬
‫היה לי קשה להקליט את האלבום "מפולת",‬
‫כי כשאתה עומד מול המפיק של פינק פלויד,‬
‫אתה מרגיש שהגעת לרמה גבוהה ואומר,‬
‫"מה אני צריך לעשות כדי להיות ראוי‬ ‫לעבוד עם האנשים האלה?"‬
‫הלחץ שיתק אותי.‬
‫לחואן היו בעיות רציניות בידיים.‬
‫בהתחלה, אף אחד לא התייחס ברצינות‬
‫לבעיות שהוא סבל מהן.‬
‫הזנחתי את הבעיה שהייתה לי ביד שמאל,‬ ‫והנגינה בגיטרה הכאיבה לי.‬
‫זה היה מפחיד.‬
‫זה הפחיד אותי כי תפקידי הגיטרה‬ ‫באלבום החדש היו קשים לי.‬
‫חששתי שלא אנגן אותם טוב.‬
‫עשיתי כ-60 הופעות בלי שיכולתי...‬
‫הנחתי את האצבע במקום אחד‬ ‫והיא הלכה למקום אחר.‬
‫הם לא הבינו מה קורה לי,‬
‫וזה היה יחד עם שתיית אלכוהול מופרזת‬
‫במסיבות וכו'…‬
‫אני חושב שבתחילת‬ ‫סיבוב ההופעות האחרון באמריקה‬
‫היו כמה מריבות.‬
‫אנריקה רצה לחדש ולעשות דברים אחרים.‬
‫הוא רצה לקחת את המוזיקה לכיוון אחר,‬ ‫להכניס כלי נגינה חדשים,‬
‫לשנות את הצליל של חואן‬
‫טוב...‬
‫נוצרו בינינו מחלוקות.‬
‫למה "מפולת"? מפולת של מה?‬
‫מפולת של מוטיבציה.‬
‫יש תקופה שבה כל ארבעת או חמשת חברי הלהקה‬
‫צריכים לשבת ולדבר,‬
‫ולהצית מחדש את החברות והמוזיקה שלנו,‬
‫הדברים שגרמו לנו להיות יחד.‬
‫לכן אנחנו כאן.‬
‫מה שהבנתי הוא שמבחינה מוזיקלית,‬
‫המרחק בין אנריקה לחואן גדל עם הזמן.‬
‫אחד הלך לכיוון הזה,‬
‫והשני לכיוון ההוא.‬
‫באש הצולבת נקלעו חואקין, פדרו ואני.‬
‫בשלב מסוים, פדרו חלה ונאלץ לעבור ניתוח.‬
‫פדרו עבר ניתוח לב ונשאר כאן בסרגוסה.‬
‫אנחנו נסענו למקסיקו עם מתופף אחר.‬
‫זה היה מאוד כאוטי,‬
‫ואז אמרנו זה לזה, "אנחנו צריכים להפסיק."‬
‫"כשזרועות החום‬
‫עדיין מכסות את מצחי‬
‫חשבתי על זה עוד יותר ואני אשחרר‬
‫את נחשי היוהרה…"‬
‫כשיש לך בעיה,‬
‫אם מישהו מכניס את האצבע שלו לפצע שלך,‬
‫בכך שהוא אומר, "זאת הבעיה",‬
‫התגובה הראשונה שלך היא להביע התנגדות.‬
‫הוא אסף את כולם‬
‫ואמר שהוא כבר לא אוהב את המוזיקה שלנו,‬
‫ושהלהקה גמורה.‬
‫הוא לא רצה להמשיך וזה נגמר.‬
‫החלמתי, נסעתי למקסיקו ואמרתי לאנג'י באו,‬
‫"תעלה על מטוס ותעוף מפה, לעזאזל.‬ ‫זה המקום שלי."‬
‫הוא הגיע לשם, והדבר הראשון‬ ‫שאמרנו הוא שרצינו לפרק את הלהקה.‬
‫"גן העדן הופך לגיהינום‬
‫ואז מתלונן‬
‫ובלי שאף אחד יזוז ‬
‫מי יתקן אותו?"‬
‫כתבתי כמה הצעות‬
‫ומחשבות על מה שנוכל לעשות‬ ‫כדי לשפר את המצב‬
‫ולהציל את הלהקה.‬
‫"אחת,‬
‫סיימנו עם הרוקנרול.‬
‫'האבנים המתגלגלות' כבר לא באופנה,‬ ‫וגם AC/DC,‬
‫אז סיימנו עם כל זה.‬
‫'גיבסון' ו'מרשל' הם מותגים של פעם.‬
‫כך וכך הם שום דבר."‬
‫אולי הוא לא הסביר היטב,‬ ‫אבל זה היה כמו עשרת הדיברות.‬
‫"אין יותר מרשל." מה זה אומר?‬ ‫"אין יותר קול."‬
‫אני זוכר שההצעה הזו לא התקבלה בצורה טובה.‬
‫אמרתי, "מישהו השתגע פה."‬
‫קמתי, יצאתי מהחדר והלכתי לחדר שלי.‬
‫האחד לא ידע איך לומר, "למה שלא נעשה את זה?‬
‫אני חושב... בואו נקשיב לזה."‬
‫והשני לקח הכול כמתקפה אישית.‬
‫אני חושב שזה היה,‬ ‫"אני עוזב." "גם אני." "וגם אני."‬
‫כלומר, תוך 15 דקות בלבד,‬
‫אני חושב שכולנו עזבנו את הלהקה מלבד פדרו.‬
‫נתנו לי לב חדש.‬
‫הגעתי לשם ואמרתי, "נו, באמת.‬
‫אאשפז אתכם בבית חולים לשלושה חודשים‬
‫כדי שתוכלו לראות איך זה. לעזאזל. "‬
‫הכרזתם בפומבי שהלהקה מתפרקת?‬
‫לא.‬
‫כל הזמן הזה לא סיפרנו לאף אחד.‬
‫החזקנו מעמד עד הסוף ‬
‫והבנו שאנחנו כבר לא צריכים לריב זה עם זה‬
‫כי במובן מסוים, הבעיה נפתרה.‬
‫"אלה ההופעות האחרונות.‬ ‫בואו נעשה אותן כראוי."‬
‫"גן העדן הופך לגיהינום ומתלונן"‬
‫- לוס אנג'לס, סתיו 1996 -‬
‫ההופעה האחרונה של "הרואס"‬
‫הייתה בלוס אנג'לס.‬
‫בוב אזרין בא לראות אותנו.‬
‫הבחור היה בחדר ההלבשה עם הסיגרים שלו‬
‫ואמר, "איך תהיה ההופעה?"‬
‫מכיוון שהייתה לי הרגשה שהיא תבוטל,‬
‫אמרתי לו, "בהצלחה."‬
‫אמרתי לו את זה כי חשבתי,‬ ‫"הוא לא יראה אף הופעה."‬
‫באותו יום, לא אשכח אותו,‬
‫הגיעו כמה אנשים מיפן‬ ‫כדי להזמין אותנו לסיבוב הופעות שם.‬
‫זו הייתה הופעה מחורבנת.‬ ‫היא נמשכה... 20 דקות או חצי שעה.‬
‫ערב טוב.‬
‫באותה תקופה,‬
‫ההופעות בארצות הברית היו די אלימות.‬
‫אנשים השליכו דברים על הבמה.‬
‫הכניסו אנשים, אף אחד לא ידע איך הם נכנסו,‬
‫והם השליכו מטבעות על אנריקה.‬
‫הם התחילו להשליך דברים על הבמה,‬ ‫והחלטתי ללכת.‬
‫חואן הסתכל עליי במבט שאומר,‬
‫"אם הוא הולך, גם אני הולך. לעזאזל."‬ ‫וכולם הלכו.‬
‫המשלחת היפנית הייתה בחדר ההלבשה שלנו.‬
‫הם באו לצפות בהופעה.‬
‫אני תמיד אומר שהייתי רוצה להתפרסם ביפן,‬
‫ובדיוק כשהיפנים באו לראות אותנו‬
‫ורצו שנופיע שם, פירקנו את הלהקה.‬
‫מולם.‬
‫נפרדנו, וכל אחד הלך לדרכו, לסרגוסה.‬
‫ואז... שם זה נגמר.‬
‫אחרי סיבוב ההופעות השאפתני ביותר‬ ‫של להקת הרוק הספרדית,‬
‫"הרואס דל סילנסיו" התפרקה…‬
‫אחרי 12 שנים, ויותר מאלף הופעות…‬
‫הם מכרו יותר משישה מיליון אלבומים‬ ‫ב-40 מדינות…‬
‫חברי "הרואס דל סילנסיו"‬ ‫עובדים על פרויקטי סולו.‬
‫אנריקה בונבורי…‬
‫מה שנראה כמו הפסקה באוקטובר 1996…‬
‫אף שחלפו שנים מאז שהלהקה התפרקה…‬
‫כששואלים אותם על חזרה אפשרית לבמה,‬
‫חברי הלהקה מסרבים לשבור את שתיקתם…‬
‫- עשר שנים לאחר מכן -‬
‫- פברואר 2007, סרגוסה -‬
‫ברגע שתהיו מוכנים.‬
‫שלום, כאן "הרואס דל סילנסיו".‬
‫אחרי עשר שנים שלא הופענו יחד על הבמה,‬
‫אנחנו נרגשים להכריז‬
‫שלרגל 20 שנה להוצאת ההקלטות הראשונות שלנו,‬
‫נצא לסיבוב איחוד בן עשר הופעות בלבד.‬
‫חזרתה של אחת הלהקות החשובות ביותר בספרד‬ ‫אינה דבר שקט.‬
‫הם יתאחדו לסיבוב הופעות היסטורי‬
‫בארצות הברית, באמריקה הלטינית ובספרד.‬
‫אנחנו מדברים על "הרואס דל סילנסיו".‬ ‫הם התאחדו אחרי 11 שנים.‬
‫...שתיים, אחת.‬
‫בחצות, כמה חנויות‬
‫פתחו את דלתותיהן‬ ‫והחלו למכור כרטיסים ל"הרואס דל סילנסיו".‬
‫אני חושב שזה היה נחוץ.‬
‫באופן אנוכי,‬
‫אני חושב שהיינו צריכים לחזור לבמה‬
‫ולנגן את השירים האלה.‬
‫להיות מאוחדים כמו שהיינו כשהלהקה התחילה.‬
‫מול הציבור ומול כולם,‬
‫אנחנו נותנים לכל התחושות הטובות‬ ‫שיש לנו זה כלפי זה לצאת.‬
‫"הרואס"!‬
‫שוב?‬
‫"הרואס"!‬
‫מוכנים?‬
‫"הרואס"!‬
‫לעזאזל!‬
‫הגיע הזמן.‬
‫טוב, הגיע הזמן.‬
‫"המילים היו צרעות ‬
‫הרחובות, כמו דיונות‬
‫כשאני עדיין מחכה שתגיע‬
‫בארון מתים, אני שומר על המגע שלך‬
‫ועל כתר‬
‫עם השיער הסבוך שלך‬
‫אני רוצה למצוא קשת אינסופית"‬
‫כשאתה עולה במדרגות הבמה, ‬
‫עליך להשאיר מאחור כל דבר שאינו מוזיקה.‬
‫המקום היחידי שבו "הרואס" מבינים זה את זה‬ ‫הוא על הבמה, מנגנים את המוזיקה שלנו.‬
‫ללהקה היו חיים קצרים מאוד.‬
‫הלהקה הייתה יכולה להגיע רחוק יותר‬ ‫ולעשות הרבה יותר.‬
‫הלוואי שהיינו ממשיכים עד היום‬ ‫ומוציאים 15 אלבומים.‬
‫אז באמת היינו עושים היסטוריה.‬
‫"הקתדרלה היא הגוף שלך…"‬
‫אני מניח שאף אחד לא תפס את מקומם,‬
‫ומהסיבה הזו,‬
‫"הרואס" נחשבים למקרה נדיר.‬
‫במהלך עשר השנים שבהן הלהקה לא הייתה פעילה,‬ ‫היא התפרסמה עוד יותר‬
‫מאשר כשהיו יחד.‬
‫זה יוצא דופן בעולם הרוק.‬
‫השירים והמוזיקה שורדים הכול.‬
‫"אני לא רואה את ההבדל‬ ‫בין נשיקות לשורשים…"‬
‫חלמתי זמן רב‬ ‫להיות באצטדיון וללכת על מסלול‬
‫כמו "האבנים המתגלגלות".‬
‫כל חלומותינו התגשמו. זה קרה.‬
‫"עכשיו אתה ברשימה שלי‬
‫של הבטחות שיש לשכוח"‬
‫אתם!‬
‫כשמשהו מגיע לסופו, זה מרגש.‬
‫לסיים עבודה בצורה טובה‬ ‫זה טוב יותר מלעשות אותה לנצח.‬
‫תודה רבה!‬
‫להתראות!‬
‫"הניצוץ הנכון"‬
‫תודה רבה.‬
‫"הניצוץ הנכון‬
‫הניצוץ הנכון"‬
‫שלום לתמיד. זה הכול!‬
‫"ההופעה האחרונה של 'הרואס דל סילנסיו'‬ ‫התקיימה בוולנסיה ב-27 באוקטובר 2007.‬
‫יותר מ-80,000 איש הגיעו.‬
‫הם לא הופיעו יחד מאז."‬
‫"הרואס"!‬
‫"אתה לא צריך להרשים אותי‬
‫או לזרום איתי‬
‫אני יורד כאן‬
‫על גדות ההווה‬
‫במקום שבו הגבר נחנק‬
‫הוא כותב את הצוואה האחרונה שלו‬ ‫בצ'ילי שחור‬
‫להיות איתך זה עינוי‬
‫אתה האלכימיה של הרעל שלי‬
‫תבוסה לא באה בחשבון‬
‫ואין תירוצים‬
‫לתמיד‬
‫נראה שזה היה לפני המון זמן‬
‫לתמיד‬
‫דבר אינו נמשך לעד, לא‬
‫לתמיד‬
‫דבר אינו נמשך לעד‬
‫השפעת הזעם‬
‫ודחפי הלשון‬
‫אין לי חיים שלמים‬
‫יש עדיין קופסאות שמכילות הפתעות‬
‫תבוסה לא באה בחשבון‬
‫ואין תירוצים‬
‫לתמיד‬
‫נראה שזה היה לפני המון זמן‬
‫אני אבוא עם פה מריר‬
‫ולב מובס‬
‫לתמיד‬
‫דבר אינו נמשך לעד, לא‬
‫לתמיד‬
‫דבר אינו נמשך לעד‬
‫לתמיד‬
‫דבר אינו נמשך לעד‬
‫לא"‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬