Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Кловісе!
Ти розмовляв з дівчиною тата?
-А хіба не ти татова дівчина? -Татова дівчина — тітка Жуссара.
Будь уважний.
Мама і тато більше не разом.
Ти житимеш з ними.
Тітка Жуссара багата! Дуже багата!
Це на краще, любий.
Але мама тебе не покине.
Я просто хочу, щоб у тебе було все. Ось побачиш.
Я ніколи не розумів її.
Та я розумію сімейні проблеми.
У мене їх кілька.
Мама залишила мене з татом і тіткою Жуссарою.
З Днем народження тебе!
Загадай бажання!
Потім мій батько пішов і залишив мене з нею.
-Задувай! -Вона вийшла за Дірксеу.
Давай, загадай бажання.
Швидше, Кловісе.
Ура!
Тітка Жуссара також покинула мене.
-Дуй! -Дірксеу одружився з Соніньї.
Загадуй бажання, швидко.
Швидше, хлопче.
-Чудово. -Сонінья покинула його.
Тоді я жив з Соніньєю і Рубенсом.
Заспіваємо йому «З Днем народження»! Ходіть!
-Лохано! -Батьком Лохані.
Я хочу фото!
Ні, Кловісе! Залишся, ти сім'я!
Це Лохані, дочка Рубенса. Моя зведена сестра.
Ми чудово ладнали.
Найдовше я був з ними.
Ми росли разом. Вона мені подобалась.
Минув час
і я поїхав, як тільки зміг, щоб жити самостійно.
15 РОКІВ ПОТОМУ
Але що робити?
Я добре малював.
З часом я став дійсно хорошим в цьому.
Я вмів малювати справжні витвори мистецтва.
Тобто твори мистецтва, які насправді були…
несправжніми.
Потім я познайомився з великим цабе, який купує такі речі.
Це чудово!
Це твір художника, відомого у всьому світі!
Всі в Парижі, Мілані та Нью-Йорку знають, хто він.
Я заплачу пів ціни.
Що? Ми вже домовилися про вартість!
Ви це знаєте!
Я заплачу пів ціни.
Угоди не буде.
Ходи з татком. Не платять за мистецтво.
Фортунато, що відбувається?
-Аукціонна угода. -Угода?
Хоче заплатити половину від домовленого.
Може зіпсувати картину
і продати йому половину?
Фортунато,
заплати йому повну вартість.
Дякую, сенаторе.
Дуже дякую, ви хороша людина.
Якщо вам щось потрібно, тільки скажіть.
Та картина Портінарі?
Продана з аукціону за п'ятикратну ціну.
Чудово. Говори з Фортунато.
Я продав йому картину за хорошу ціну.
Глянь.
Тато любить тебе, але так краще.
Дякую, сенаторе. Ви дуже щедрі.
Побачимось.
Мій день тільки розпочався.
Шахрай ніколи не виступає один раз.
Допоможіть!
-Допоможіть! -Що трапилось?
Хтось може просто підійти сюди?
Вас хтось турбує?
Муха, яка тільки що залетіла в мій гарячий шоколад.
Я її ледь не ковтнув.
На щастя виплюнув.
Я це владнаю.
Прошу.
-У нас проблема. -Що таке?
Схоже в його напій залетіла муха.
Вибачте.
-Уникнемо ускладнень. -Так.
Гарячий шоколад коштом закладу.
Гарячий шоколад?
Просто гарячий шоколад коштом закладу. Смішно!
А все решта?
Решта — це все меню. Ви все це з'їли.
Навіть муху!
Леді та джентльмени, хвилинку уваги.
Прошу уваги.
Прошу уваги, дурна дівчино.
Вибачте, що перешкодив вашому сніданку,
але, на жаль, у Бразилії нас годують мухами.
Ви не можете піти не заплативши, після того як з'їли все меню.
Я заплачу, річ не в тому. Вам це дорого обійдеться.
Я заплачу. Мені не потрібна благодійність.
-Я хочу справедливості. -Прошу тут прибрати.
Не чіпайте місце злочину! Гаразд?
Мені потрібна судово-медична експертиза.
Не можу. Це так сумно.
Вона померла в такий прекрасний ранок. Ви це бачили?
А раніше літала так вільно.
Яка раптова і непотрібна смерть!
Я вбив її, леді! Я вбив її, я спустошений!
Бідолашна!
Пробач мені, Буддо!
Нічого страшного. Не потрібно ні за що платити.
Все коштом закладу.
Можете вже йти.
Це здорово. Уникнемо подальших ускладнень.
-Звісно. -Я вас пробачаю.
Мені не соромно.
Люди постійно нас обманюють.
Чому я повинен багато платити за їжу?
Одна афера за іншою привела мене сюди,
до найважливішого дня мого життя.
Послухай, це востаннє я допомагаю тобі з твоїми аферами. З мене вистачить.
Чудово.
Сьогодні мій останній день. З тобою все.
Ти так завжди кажеш.
А через тиждень ти просиш мене про послугу.
Я тебе знаю.
Я продав Христа, чоловіче.
Що?
Христа-Спасителя.
Ти брешеш!
Хто купить цю статую?
Шахрай, той, хто хоче отримати вигоду з кризи.
Я зробив Бразилії послугу, взявши гроші у корумпованого бізнесмена.
Перестань, Робін Гуд.
Я скажу більше. У тебе на це кишка тонка.
Я тобі покажу. В мене є документи.
Смію тебе запевнити, що це підробка.
Я навіть створив сайт з кодом, щоб вони могли перевірити.
Все тут.
-Невже тобі не соромно? -Аніскілечки.
Я сказав, що це конфіденційно,
по закону про державну таємницю.
Я сказав, що уряд не розкриває цього, щоб уникнути протестів,
а пресі платять, та вона критикуватиме, щоб прикритися.
Я попросив хабар для мера, для себе,
для губернатора і ще раз для себе,
щоб я запропонував йому угоду.
-І вони купилися? -Звичайно.
Не можна довіряти угоді без підкупу.
Сто років тому, в Парижі,
чоловік пробував продати Ейфелеву вежу одному з великих торговців металобрухтом.
Все пройшло так успішно,
що він повернувся у Францію і продав її знову.
Ми звикли копіювати речі з-за кордону.
Статуя Христа залишилася без нагляду, тож я продав її.
Справді.
ПРОДАНО
Мені був потрібен лишень хтось корумпований, готовий укласти угоду.
І таких тут багато.
Де гроші?
-Зараз? Серед білого дня? -Не хвилюйся, все добре.
Люди більше нічого не приховують. Чим відвертіше, тим краще.
Все продається.
Амазонка більше не наша.
Там і цвіркун не говорить по-португальськи.
Де гроші?
Чому ви їх ховаєте?
Дай но сюди, не будь підозрілим.
Мені сподобалася ця ваза. Я візьму її. Не звертайте уваги. Бувайте.
У мене є рішення для наших людей,
Хороший бізнес, Такого ніхто ніколи не бачив,
Все готове, Просто підійди й візьми,
Рішення полягає в здачі Бразилії в оренду,
Ми ні за що не будемо платити,
Ця країна — жарт. А я маю бути серйозним?
Годі вам, це була хороша афера.
-Ти це провернув! -Так! Дякую за визнання.
Не хочу хвалитися, але я впорався.
Іноземці полюблять її,
Тут є Атлантика і вид на море,
Після всього, що я пережив, всіх неприємностей,
я так важко працював.
Це був найкращий момент мого життя.
Ми не платитимемо ні за що,
Все задарма,
Це час,
Але бідні люди не можуть бути щасливими.
Все змінилось.
Кловісе.
Телевізор увімкнений?
Мабуть, ні.
Увімкни новини. Ми попали.
Все відбулось в цьому кафе.
Тут бізнесмени нібито познайомилися з людиною,
яка продала їм статую Христа-Спасителя,
під вигаданим ім'ям Лівіо Ромеро.
Як бачите, це фоторобот підозрюваного.
Чорт візьми, чоловіче!
Гей, здорованю! Мені потрібна моя машина!
Пробач, Тавіньйо, але мені потрібна ця машина.
-Кловісе! -Я заплатив за це! Ти мій спільник!
-Що? Кловісе, перестань! -Спільник! Саме так!
А тепер я заберу гроші й заберуся звідси.
Однак сенатор виявився швидшим за мене і копів.
Сам винен, що зв'язався з ними.
ПРОСТО ЙДИ І БУДЬ ЩАСЛИВИЙ, СИНКУ. МИСТЕЦТВО ТОГО НЕ ВАРТЕ
Він помстився мені.
Він вломився в мій будинок і забрав всі мої гроші.
Мені потрібно було бігти якомога швидше.
Чорт! Я тебе вбив?
Вибач, але я нічим не можу допомогти.
Лохана? Обов'язково було з'явитись зараз?
Думаєш, у нього був поганий день? Уяви собі мій!
Я подаю найкращий сніданок у Маже.
КУПИ БУРГЕР І ОТРИМАЙ СКЛЯНКУ СОКУ
Бургер зараз буде!
Я також дала вам 800 паперових серветок.
Вони дешеві, 800 коштують як одна.
Я не можу дозволити собі дорогі,
але обіцяю, що колись куплю.
-У нас смачний сік задарма. -Неймовірно!
Штучний аромат кеш'ю ніколи не зустрічається в природі.
Але це може бути ананас.
Смачно. Такий солодкий!
Смійся. Я працюю як собака, щоб вижити.
Працюю з понеділка по неділю.
Якщо я колись закрию цей трейлер, мені прийде кінець.
Стражданням немає кінця.
Знаєш, це важко.
Що?
Життя.
Маже слід вивчати.
Яка гаряча місцина!
НАСА слід його вивчати,
тому що я думаю, що сонце ближче до нас, це точно.
Я можу смажити бургер на дорозі.
Я так не роблю, в мене є етика.
Але етика — складний предмет.
-Добридень. У вас все добре? -Привіт!
Шановні клієнти.
У мене є чіз-Лохані, Лохані-салат, чікен-Лохані і Лохані-лайт.
Гадаю, ви знаєте англійську.
-Що будете? -Ліцензію на вуличну торгівлю.
Ну, це…
Немає в меню. Такого не завезли.
Без неї не можна продавати їжу.
Мушу все конфіскувати.
Ні, сер.
Не треба, прошу. Це мій заробіток.
Ви зруйнуєте моє життя.
Будь ласка, допоможіть мені!
Може з якимось стимулом…
Зрозуміла?
-Підсолодити? -Так.
Відкат, розумієш?
Допомогти прогодувати дітей.
Зрозуміло.
Це зовсім не мило.
Ось. Це все, що в мене є.
Цього замало мені і моєму другові Пантожі ось там.
-То що? -Я можу…
Гляну ще.
-Дохід за цей місяць. -Тепер можна говорити.
Дуже мило.
Гарного дня.
Ходімо, Пантожа.
Що це було?
Ось така ситуація.
Мені потрібна ліцензія, але вона коштує грошей, тож я мушу працювати.
Це божевілля!
Я їм заплатила, зате не втратила трейлер.
Але бідні не бувають щасливими,
тож все змінилось.
Не робіть цього! Благаю!
Цей трейлер — моє життя.
-Не забирайте його! -Спокійно, мем.
Тут не можна продавати їжу, ми повинні його забрати.
Так! Тобто, ні!
То так чи ні?
Так, ліцензії я не маю, але ви не можете забрати мій трейлер.
Я вже все владнала з вашим другом, що приходив.
-Другом? -Так!
-В мене немає друзів. А в тебе? -Також.
Фальшиві інспектори?
Так, тепер таких багато.
Беруть гроші у таких людей, як ви.
-Ви жертва. -Ну взагалі то не зовсім жертва.
Якби ви їм не заплатили, вони б пішли.
-То ви його заберете? -Так, але гроші залишаться у вас.
Ходімо, Сантосе.
Самотня, без трейлера та грошей.
Мені не було чого втрачати.
Тобто…
майже нічого.
Мені потрібно було в Ріо.
Я їду в Ріо, Жерусо!
В пошуках єдиної людини, яка могла мені допомогти.
Мого брата.
Він завжди був стриманий, але я думала, що він досяг успіху в житті,
що зробив це у великому місті.
У нього справи йшли краще.
Що за чорт!
Я тебе вбив?
Лохані?
Кловіс!
Чому ти з'явилася зараз?
Зажди! Кловісе!
Господи, дякую!
Кловісе!
Ти чого так поспішаєш? Навіть не поцілував мене.
Запізнюєшся?
Повністю зосередився на кермі, щоб уникнути моїх питань.
Звертатись до водія тільки в разі необхідності.
Ти кудись їдеш?
Можеш не відповідати, не хочу знати.
Думала, у тебе краща машина.
Я не засуджую, чи ще щось.
Просто завжди думаєш, що у когось справи йдуть краще.
Я не кажу що в тебе ні, в тебе точно краще ніж у мене.
-Але гірше, ніж я думала. -Не бачиш, я зосереджений?
Пробач, розслабся.
Ти схожий на Веслі Сафадао.
Думаю, через волосся.
Тебе в школі звали Кловіс Борне, пам'ятаєш?
До речі, куди ми їдемо?
Тепер можеш говорити? Мені потрібно.
Ні.
Ми їдемо вже кілька годин. Куди ти мене везеш? Мені цікаво.
РЕГІОН ЛАГУС
Це можна вважати викраденням.
Так, ми їхали кілька годин.
Ні, це не викрадення.
Я не забрав тебе проти твоєї волі, ти сама сіла в машину.
Вилазь, будь ласка.
-Ти такий грубий! -Я не грубий.
Я сказав «будь ласка». Вилазь, будь ласка.
-Ти не бачив мене купу років! -Вилазь.
-Кловісе, мені потрібна твоя допомога. -Вилазь!
-Я в халепі! -Ти думаєш, я ні?
Я глибоко в лайні, люба.
Я по шию в лайні.
Не так погано.
-У мене неприємності з копами! -Не цікавить. Виходь.
Послухай, Кловісе. У мене є трейлер.
Був, копи його конфіскували, бо в мене немає ліцензії.
Перед цим був інший рейд, я дала хабар, але копи були несправжні.
Тепер у мене ні грошей, ні трейлера!
Я не маю інших засобів для існування.
Тоді я подумала, що брат може мені допомогти. Я поверну борг.
У мене немає грошей, чим я допоможу?
Зрозуміло.
Кругом аферисти.
Можеш мені не вірити, та я можу довести.
Я тобі покажу.
Ти злочинець?
Я шахрай, інтриган, а не злочинець.
Ти…
Ти точно такий же шахрай, як ті, що вимагали у мене гроші?
Ні, у мене є етика.
Моя власна етика, але є.
Я ніколи не вкраду трейлер в чесного працівника.
Хлопче, не хочу мати з тобою нічого спільного.
Нізащо.
Власне кажучи, #гетькловіса.
Взагалі не слід було приходити.
Хай щастить. Бувай.
Категорично ні.
Я не попрошу допомоги в шахрая.
Я втратила свій трейлер, але я цього не зроблю.
Світ вже сповнений шахраїв.
Ця країна повна шахраїв.
Я тобі не потрібна?
Ти мені не потрібен!
Взагалі то, потрібен.
Бог мені допоможе.
Але ще не зараз.
Зрештою, він це зробить. Не знаю коли, але зробить.
Я цього не заслуговую.
Я остаточно заблукала.
Це Кловіс!
-Я не чекатиму весь день. Де вони? -Я знаду документи.
О Боже!
Що мені робити?
Не можу знайти. Вони, мабуть, деінде.
ДОРОЖНІЙ ПАТРУЛЬ
Повернися, виродку!
Я з тобою розмовляю, покидьку! Козел!
Придурок!
Боягуз!
Брехливе чудовисько!
Краще ти б не народився!
Вибачте, за хвилину робитимете свою роботу.
Заждіть, ви хто?
Я?
Я дурепа, яка повірила в його солодку брехню!
Ви не повірите.
Цей чоловік з'явився в будинку мого батька і зганьбив мене!
Так, це було за згодою,
але він скористався мною і втік.
Це неправильно!
-Заспокойтесь, мем. -Не звіть мене так!
Це нагадує мені книгу, яку мене змушували читати в дитинстві.
Та я не читала.
Мене відрахували.
-Ні, не робіть цього! -Вона мене б'є.
Вам його шкода?
Знаєте що? Заарештуйте мене. Ізолюйте від суспільства.
Просто не змушуйте жити з цією божевільною.
Вона божевільна, всі бачите!
Він хоче, щоб його забрали,
бо не хоче брати на себе батьківської відповідальності.
-Не хоче ростити власне дитя! -Яке дитя?
Ось це! В моєму животі.
Відколи це дитина? Це глист!
Хочеш, щоб я ростив глиста?
Хочеш, щоб я хрестив глиста?
-Це жарт! -Моя дитино!
Твій тато обзиває тебе, ще до твого народження.
Ти хочеш, щоб офіцер змусив мене платити аліменти?
-Хочу! Звичайно! -Твоя мама божевільна!
Це правда, повір татові! Ти божевільна!
Ти навіть не знаєш, чи це твоя дитина!
Ви обоє шалені! Йдіть воюйте деінде!
Ні! Тепер я хочу розібратися з цим.
-Ні, сер! Ми більше нічого не робитимемо. -Ми з цим розберемося!
Я хочу з цим розібратись, брате. Зрозумів?
-Я хочу з цим розібратись! -Досить!
Проїжджайте, прошу,
поки я не передумав і не арештував вас.
-Зрозуміли? -Так, ви праві.
Прошу.
-Поки води не відійшли. -Спокійно.
-Розслабтесь. -Проїжджайте.
Все добре.
Мені сьогодні щастить.
Глист, це був геніальний хід.
ти не могла повірити, коли я це сказав.
Я не можу повірити, Кловісе,
як такий тихий і сором'язливий хлопчик
перетворився в бандита.
З мене знущалися, мила.
Знущалися!
Як з Леді Гаги, Мадонни.
Я чув, що і з Тома Круза також.
З усіх чудесних людей, як я.
Дякую знущанню!
Коли був хорошим, було кепсько.
Тепер я поганий і все працює. Чи не краще так?
Можливо.
Глянь на неї, ти щойно обдурила поліцію.
Дістанеш мені трейлер.
-Що? -Ти почув.
Я тебе врятувала, а ти дістань трейлер.
Шантаж?
Кловісе, ти мій брат.
Мені нічого втрачати. Ти мені допоможеш?
Добре.
Я щось вигадаю.
Але потім ми розходимось.
Відчепись. Ні!
Що ти робиш?
Бронюю.
Без грошей?
Дозволь дещо пояснити.
Мені потрібен трейлер,
але я припускала, що ти дістанеш його чесно.
Справді?
Як мило.
Розслабся, це просто фокус.
Як дістати кролика зі свого капелюха, але я дістаю його з чужого.
Я не хочу тут залишатись. Забудь.
Я маю гідність.
Добре, бо я залишаюсь.
Як справи?
-Доброго ранку. -Доброго.
-У вас заброньовано? -Так.
-Як ваші справи? -Чудово.
На ім'я Максімо Маркес.
Я вже вніс завдаток.
В мене проблеми з онлайн-акаунтом, я вніс завдаток в банку.
Так дратує.
Знайшов. Ви оплатили люкс на десять днів.
Дуже добре.
Однак депозит буде зарахований тільки в понеділок.
І що?
Я не можу відпочити після довгої поїздки, бо банки зачинені вихідними?
Я не про те, сер. Технічно, ніщо ще не оплачене.
Але я вніс оплату.
Дуже дивно.
Наші гроші швидко списуються при трансфері,
але коли ми вносимо депозит, це займає багато часу.
Банки люблять таке,
вони роблять це цілу вічність.
Тому я вас запитую:
якщо мої гроші не переказані,
то де вони?
Так, хороше запитання.
Слава богу, який не відпочиває жодного дня,
ми чесні люди.
-Правильно? -Амінь.
Я тут у справах, я втомлений.
Я працюю вихідними, а не як банки.
Просто дайте ключі від номера, прошу.
Звичайно.
-Ось вони. -Чудово.
Кловісе, я не згодна з тим, що ти робиш.
Справді? Це твоя проблема.
А я це люблю.
-Як справи? -Привіт.
Я ніколи ніде не була.
На подорожі потрібні час і гроші.
Безробітні мають час, але грошей на подорожі не залишається.
Щось не збігається, Кловісе.
Єдина моя мандрівка була за фальшивим майонезом, який я подаю.
Ти подаєш фальшивий майонез, як мило!
Інакше у мене не було б майонезу для продажу.
Моя мрія — могти подавати вишуканий майонез
і товсті серветки.
Ти дратуєш, багато базікаєш.
Не будь таким.
-Тут так гарно, правда? -Ні.
Я закохалася.
-Дай мені свій номер! -Ти куди?
За тими рибами, я акула.
-Повернись. -Ну і куди ми йдемо?
Куплю тобі одяг, цей жахливий.
Не думала, що ти здатен на такі жести, Кловісе.
-Я туди не зайду. -Мовчи й ходи.
Привіт, як справи.
-Доброго дня. -Доброго.
Я привів сестру на закупки.
Не просто на закупки, нам потрібно все.
Потрібен повністю новий гардероб.
Мені подобається те плаття.
Милий Боже!
Який у неї розмір? Малий?
Ні, він маленький, середній і великий. Вона вся перекошена.
Одне стегно більше іншого,
одна грудь більша, дупа дивна.
Асиметрична.
Якщо порівняєте її з анатомічним атласом, побачите, що вона чужинець.
Якщо ви покладете її голою, спочатку ви будете збиті з пантелику.
Я це все беру, дурненька. Можеш принести кави?
-Ти мене налякав! -Ще одне.
-Я не можу! -Можеш!
І не сперечайся зі мною.
Це залиш, а кілька поверни. Скажеш, що не хочеш нічого купувати.
Ні! Боже, пробач мені!
Це не моя вина! Мені так шкода!
-Привіт. -Привіт.
Ласкаво просимо до Бразилії. Тут спекотно.
Думаю, я нічого не візьму.
Перестань! Хоч щось одне.
Він правий.
Ніщо мені не підходить, дякую.
Ти засмучена, тому що розтовстіла.
Я утримую воду у верхній частині тіла.
Вона себе недооцінює.
Ми повинні купити одяг мрії,
такий, який ти носитимеш колись, коли схуднеш.
Вдома в мене такого повно.
-Бувай! -Колись мені підійдуть.
-Ходімо, прошу. -На тобі повно маячків.
Якщо пройдеш через детектор, то вибухнеш.
Боже, мені не можна до в'язниці.
Розслабся, все під контролем. Треба просто почекати.
Тепер ходімо.
-Не можу повірити. -Хай щастить.
Вона не хоче нічого.
Вона поспішає до психоаналітика.
-Дякую за журнал. -Прошу!
Бідна туристка.
У Бразилії кожен сам за себе.
Ось машина проїхала на червоне і все.
А хто ні, залишився позаду.
Він вчинив правильно. Ми повинні поважати його.
Я знайшов чесну бразилійку! Ніколи не бачив жодної.
Я сповіщу пресу.
Якщо це твій третій раз, отримаєш пісню.
Чоловіче, ти підставив невинну людину і виставив нашу країну в поганому світлі.
У Бразилії й так погана репутація.
На камерах побачать, що це я підкинув одяг їй у сумку,
і їй нічого не буде.
Як ти можеш?
Бо не маю грошей, тому можу.
Будьмо напоготові.
Вони прийдуть за нами, а я тільки почав.
ПРОГУЛЯНКИ НА ЧОВНІ
Хіба це не повинно було бути швидко?
Ми тут вже кілька годин. Це вже мій п'ятий напый.
Ми вивчаємо територію. Бачиш агенцію прогулянок на човні?
Приймає готівку і чеки.
Почекаємо, коли хтось оплатить чеком,
сфотографуємо підпис,
потім підробимо чек і обміняємо на оригінал.
-Грабувати банк легше. -І ми будемо.
-Пограбуємо банк? -Так.
Ця жінка виглядає так, ніби йде винайняти човен.
-Йди туди. -Що робити?
-Сфотографуй чек. -Як?
Придумай щось і принеси мені чек.
Добре, тримай. Боже поможи.
Є ще наш найвідоміший пляж Форте.
І спеціальні тури, як на пляж Перо.
У нас є п'ятиметровий швидкісний катер
і шхуна, яка невдовзі вирушить,
але у нас ще є квитки на цю поїздку.
-Привіт. -Привіт. Я перевіряю цю маску.
Якщо я одягну цю маску, то налякаю усю рибу.
Я з нею розберусь.
Як вимирання.
Дозвольте запитати? У вас тільки прогулянки на 500 людей?
-Ні, ми… -Що?
Пробачте. Це найцікавіше.
500 людей падають один на одного. Мені таке подобається.
Так краще.
У вас є щось ексклюзивніше?
Човен чи яхта?
Можете купити всі квитки на середню поїздку
і взяти друзів.
Чудово. Скільки це коштує?
-Тисячу реалів. -Тисячу реалів?
Так, тисячу.
Бути самій на яхті, без жодного хлопця, щоб пофліртувати?
Я бачила там моряка з величезними ногами.
Уявіть собі, як він тягне якір своїми сильними руками.
Розумна дівчина!
Я люблю… Пробачте.
Вибачте, але це приватна угода.
-Приймаєте кредитки? -Зроблю селфі.
-Ні, тільки готівку або чеки. -Добре.
-Чудове освітлення. -Прекрасний день.
Дивовижно.
Дуже добре.
Хороший ракурс. Пробачте.
Деякі люди не знають коли зупинитись.
Ви до мене? Тоді дивіться на мене. Чому ви дивитесь на неї?
Такий сноб. Який жахливий заклад!
Дешеве місце зі смердючим собакою.
Твій собака брудний.
Боже мій, цей запах!
Який жахливий заклад! Боже мій.
-Привіт! Доброго дня. -Доброго дня, як ви?
Сподіваюся, у вас все добре, бо у мене ні.
Мій бос скаженіє.
Я не представився. Я Венделл.
Я водій Сильвії, яка щойно взяла у вас яхту.
-Та леді. -Саме так. Ваш бос хороший?
Таких не буває.
Це не ваша провина. Дівчини, що робила селфі.
Як вам?
Мене влаштовують,
але ця дівчина постійно базікала.
Ви плутаєтеся зі швидкою вимовою? Я ні, але мій бос так.
Через неї мій бос переплутала чеки.
Вона дала вам не той що треба, і попросила його повернути
і дати вам ось цей.
-Добре? -Так.
Все те саме, тільки інший банк.
-Тоді добре. -Можете поквапитись?
Вона чекає зовні і у неї жахливий настрій.
-Ну знаєте? -Так.
-Нетерпляча. Вона… -Я тільки перевірю.
-Все те саме, окрім банку. -Добре.
-Гаразд. -Приголомшливо.
-Дякую. -Прошу.
Одинадцять тисяч реалів.
Число 11 занадто стисло.
Вибачте, але я не можу.
-Привіт, як ви? Доброго дня. -Доброго дня.
Отже, що там написано? Одинадцять тисяч реалів, вірно?
Так воно і є.
І це терміново, мені потрібні ці гроші.
Та мені потрібне підтвердження емітента.
Вона страждає на хворобу Паркінсона. Чули про таку?
Мені справді потрібне підтвердження банку.
Гаразд.
Леді та джентльмени. Прошу вашої уваги.
Вибачте, що турбую вас, але мушу дещо сказати.
Банк забирає наші гроші, але ніколи не задовільняє нас.
У моєї тітки Сильвії, яка мене виховала, хвороба Паркінсона.
Бідолашна наполягла на тому, щоб виписати чек
своїми тендітними руками.
Вона відчувала себе живою, корисною, активною, розумієте?
Тому що цей чек — це пожертвування від неї нужденній дитині.
Однак вона каже, що у неї поганий почерк.
Звісно ж, у неї хвороба Паркінсона.
-Число занадто стисле. -Ви брешете!
-Я нічого не казала! -Справді?
Тепер вона нічого не казала. Вона обирає боягузливе мовчання.
Це не від її імені, вона діє від імені банку.
Вона не шкодує своїх грошей, вона шкодує гроші банку!
А банк нас пошкодує?
-Ні! -Ні, не пошкодує!
В наступному житті хочу бути банком.
Їх завжди прощають, але вони ніколи і нікого.
Гляньте на чергу пільгових звернень.
Особливо повільна!
Це обурливо, змушувати старших людей чекати.
Це жахливо. Вони ж літні люди!
Ви що-небудь чули про четвертий вік?
Ні? Чому? Бо його не існує!
Третій вік — останній!
Кожна хвилина їхнього життя дорогоцінна, розумієте?
Хтось із них може померти просто тут.
Подивіться на неї, як жадібно їсть.
Вона вся в тривозі, їсть печиво, безупинно жує.
Її занепокоєння — провина банку.
Вона стоїть тут годинами
і їсть, щоб згаяти час.
Вона була худою, коли зайшла сюди. Гляньте на неї зараз?
Вона може вибухнути прямо тут.
А обертові двері? Це ж пекло на землі!
Ми навіть відмовляємося заходити, боячись застрягти.
Поводження як зі злочинцями.
Ми стаємо злочинцями.
Ми дістаємо телефони, ключі, все.
Питають про кардіостимулятори.
У когось може бути серцевий напад просто тут.
І все це провина банку!
Це правда!
Ми вимагаємо поваги!
Поваги! Ми вимагаємо поваги!
Слухайте, я затримую чергу не тому, що хочу.
Вони не видають готівку.
Видайте!
Видайте готівку!
Прислухайтесь до голосу досвіду, він дуже досвідчений.
Та видайте йому вже!
Навіть наша гладка подруга згідна. Я теж гладкий.
Видайте вже нарешті!
-Видайте йому готівку! -Видайте!
Велетень прокинувся.
Величезна своєю власною природою,
Ти прекрасний, сильний і хоробрий колос,
А твоє майбутнє відображає твою величність
Люба земля,
Серед тисяч інших, Це ти, Бразиліє, О люба Батьківщино!
Для синів цієї землі ти любляча матір,
Люба Батьківщина, Бразилія!
Так!
-Виплачуй! -Виплачуй!
У мене аж мурашки.
Хіба я не казав, що пограбую банк?
-Ти пограбував Сильвію! -Що?
Вона жертва афери.
Втрата банку — наш заробіток.
Одинадцять тисяч реалів, чоловіче!
Я ніколи не бачила стільки грошей!
-Яка моя доля? -Ніяка.
Ти стаєш жадібною.
Завтра я куплю тобі трейлер.
А тоді що?
А тоді ми розходимось, як домовлялись.
Ні.
-Я цього не приймаю. -Хіба ти не прийшла до мене за трейлером?
Повеселімося ще. Коли ми востаннє робили це?
Біля готелю вечірка.
В жодному разі. За нами женеться все місто.
Ти куди?
В сауну, відпочити після важкого дня.
Сауна? Веселімося!
Жодних вечірок, Лохані.
На сьогодні все.
Я йду в сауну, а ти в ліжко.
-Лягай і відпочивай. -Не буду!
Жінка твого віку, у твоєму становищі,
має купу проблем.
Якого такого віку?
Кловісе?
Кловісе, відімкни двері!
Кловісе!
Лохані?
Лохані.
Треба поговорити.
Лохані, відповідай.
Лохані.
О ні! Не можу повірити!
Лохані?
Ти чіпляєшся до моєї дружини?
Ти серйозно?
Я навіть не відповідатиму. Поглянь на мене!
Я не знаю твоєї дружини!
Знаєш чому? Вона жінка! Мене не цікавить.
Прошу.
Де та дивачка?
-Ось вона. Знайшов! -Ай! Припини!
-Утікачка! -Я думала, ти мене грабуєш.
Куди ти йдеш?
Я намагаюсь затягти нас на вечірку.
-На цю відстійну вечірку? -Зажди хвилину, Кловісе!
-Негайно до готелю! -Ти робиш мені боляче!
-Але я хочу на вечірку! -Припини.
-Хоч на трішки, Кловісе! -Нізащо!
-Прошу, лишень пів години. -Відпусти руку.
-Розважмося! -Відчепись!
-Пішли зі мною! -Відпусти!
Вибач.
Глянь, що ти накоїла.
Ти сказав відпустити.
Я тільки прийняв душ, а тепер весь брудний.
Глянь. Не можу повірити, Лохані.
Поглянь на це.
Це вже не я.
Хочу обіймів.
-Ні, Кловісе! Не ображайся, зажди! -Обійми мене.
Ти! Ти той, що обдурив мене!
Тікай!
-Вона божевільна! Де мій чек? -Повернись!
-Де мій чек? -Піймайте їх!
Зупиніть цих злодіїв!
Біжи!
Бачиш, що ти наробила, ідіотко? Треба було мене слухати.
Тепер я навіть не зможу відпочити в готелі.
Я так нервую!
Я не хочу у в'язницю, Кловісе!
Слухай, забери з номера наші речі й чекай в машині.
Чим можу допомогти?
Доброго вечора. Як ви?
Я хочу виїхати.
В чому проблема?
Готель — діра.
Взагалі усе місто — діра.
Штат.
Країна.
Вся планета — діра.
Якби міг, я б виписався з Чумацького Шляху.
Не можу навіть померти. Бо куди я потраплю?
А якщо буде ще гірше?
Поспіши, малий. Я маю йти.
Отже, ви скасовуєте депозит?
Звичайно ні. Це вже зроблено.
Ви отримаєте його в понеділок. Просто поверни решту.
Я не можу повернути те, чого немає.
Послухай, хлопче.
Я і так весь брудний.
Ти хочеш зробити ще гірше?
-Поверни мої гроші. -Ні.
-Ти намагаєшся обдурити мене? -Я поверну вам гроші в понеділок.
В понеділок я вже буду далеко звідси, Боже поможи.
Навіть ціле місцеве море
не може змити лайно, яке зі мною тут трапилось.
На жаль, мусите почекати.
Добре, я почекаю.
Але я посиджу, щоб не втомитися.
Ні, сер, прошу.
Як добре.
Не робіть цього, будь ласка. Боже правий!
-Ні, прошу. -Я втомився! Треба прилягти.
-Так зручно. Я сонний. -Ні, сер.
-Так добре. -Заради Бога, не робіть цього!
-Встаньте, прошу! -Добре.
Без проблем, пробач. Я щойно наштовхнувся.
Ви за це заплатите!
Поверни мої гроші!
Ого, друже.
Ми на коні, Кловісе!
Вчора я була на дні, а сьогодні — багатій!
Ми на коні?
Немає жодних «ми». Що за «ми»?
Ми різні. Ти хочеш іншого.
Ти хочеш тільки веселощів,
вечірок, так?
Але не я. Я весь брудний. Не можу навіть прийняти душ.
Ми різні, Лохані.
Я хочу бути сам. Мені так подобається.
Я хочу бути сам
Як Грета Гарбо.
Завтра вранці я куплю тобі трейлер і на цьому все.
Чому ти такий грубий?
Спробуймо поспати.
Моторошно.
Ось тобі трейлер.
Це не трейлер. А я хотіла трейлер.
Ти хотіла, в минулому часі.
Все, що є. Тобі не подобається?
Послухай, трейлер ідеальний для бургерів.
Де твоя бразильська винахідливість?
Де навички виживання?
Ми знаємо, як відродити себе заново!
Ти можеш використовувати цей фургон для справи.
Фургон Комбо!
Певно, я втомилась бути бразилійкою!
Це твоя втрата,
тому що ми внесли неоціненний внесок.
Літак, наручний годинник, електронне голосування, випрямлення волосся
і найвідоміший — бразильське вощення.
-Повне бразильське вощення. -Ні.
Повне бразильське вощення жахливе, бо мочишся на всі боки.
-Не потрібна мені ця інформація. -Потрібна!
Жінки страждають в цих жахливих туалетах!
Потрібно накачати квадрицепси, щоб помочитися,
а потік повинен бути рівним і прямим.
Добре, я не хочу цього знати. Про фургон ми домовились?
-У мене є вибір? -Ні.
Ну от і все. Дякую.
Прошу. З радістю.
Побачимось?
Можливо. Життя непередбачуване.
Добре тоді.
Тоді гаразд.
Чудово.
Так, чудово.
Прощавай.
Тепер вже точно бувай.
Удачі, Кловісе. Бережи себе.
Ти також.
Я не вмів прощатись,
І не знаю чи колись звикну,
Дивлячись просто тобі в вічі,
Знаю, що це закарбується в мені,
Пильний погляд твоїх очей,
Мені немає, що сказати.
Що за чорт?
Ти божевільна? Що ти робиш?
Ти дав мені фургон.
А обіцяв трейлер. Я хочу трейлер!
Припини скаржитись!
Це шматок лайна!
Я дав тобі, що міг. Просто бери!
Ти сказав, що даси трейлер, я хочу трейлер!
-Не дам! -Даси!
-Ти така дурна! -Сам такий!
Прокляття!
Що за чортівня?
Повірити не можу.
Чорт!
Зміни хвилю, ця пісня відстій.
Мені подобається.
Машина мені також подобалась.
Але я мусів залишити її через зіпсутий двигун.
Ти такий сварливий.
Боже, Кловісе.
Святкуймо возз'єднання сім'ї!
Що? Я тут тільки тому, що мушу.
Ти причепилась до мене, як хвороба, як вірус. Незабаром я тебе позбудусь.
У мене певні технічні труднощі. Хтось мене чує?
Мені подобається!
Ця пісня неймовірна!
Така гарна.
Ця пісня для поїздки, для свободи.
Відчуй свободу.
За мною женуться копи, пам'ятаєш?
Ти такий песиміст.
Це притягує негатив.
Ти надто серйозний, надто сварливий.
Насолоджуйся життям.
Насолоджуватись?
Жити?
-Цього ти хочеш? -Так.
-Хочеш свободи? Добре. -Свободи.
Свобода!
Захоплення!
Ось так.
Я нічого не відчуваю. Моє життя не змінилося.
Ти так не думаєш.
Ти не дозволяєш собі звільнитись.
Поглянь на мене.
Я повністю загублена, поряд злочинець,
але я тут фізично й емоційно.
-Хочеш, щоб я відпустив? -Так.
І жив?
Ти тільки критикуєш.
Це просто порада, ти не повинен нічого.
Хочеш свободи, буде тобі свобода.
Скажіть людям, що я тут…
Звільни мене, діджею!
Ризикуй, цілуй, помиляйся,
Любов не приходить з попередженням,
Скажіть людям, що я тут, Ми любимо лишень раз.
Лохані!
Лохані! Уважніше!
З мене досить!
Так жити дуже важко!
Дуже важко!
Після цієї інкарнації можна мені не повертатись?
Мені немає більше чим терпіти!
Перестань.
Кловісе, пробач.
Чорт!
Кловісе, я голодна.
А ти?
Я до тебе звертаюсь.
-Звертайся до ноги! -Вона смердить!
Твоє минуле смердить.
-Як і твоє. -Категорично ні.
Я ріс, розвивався, рухався далі.
Моє життя пішло під укіс через тебе.
Кловісе, не бреши.
За тобою гнались копи і я врятувала тебе, любий.
Принесла радість в життя.
Замовкни. Я не хочу з тобою розмовляти.
Звертайся до моєї ноги.
Лохані.
-Що це? -Москіт.
-Облиш. -Я серйозно, мені він потрібен.
-Навіщо? -З'їсти.
-Москіта? -Чекай!
Не рухайся.
Я не рухаюсь, Кловісе.
Я насправді оніміла від голоду.
Мій шлунок їсть сам себе.
Якщо я покладу в рот якусь їжу, вона розпадеться.
Сів.
Що це було, Кловісе?
Це злочин.
Це домашнє насильство.
Кажуть, що напади трапляються в родині, вдома!
В якому домі?
Це дім? Відколи?
Ми досягли дна.
І це не про трейлер
чи багатство.
-Ні? -Ні, це закон джунглів.
Це про виживання.
Про те, щоб не голодувати.
Ти куди?
-На пошуки їжі. -А я тут голодуватиму?
Звідки мені знати?
Я не твій опікун. Я не стану годувати лежебоку.
Я не така!
У мене своя справа, Кловісе. Я власник малого бізнесу.
Мікроскопічного. Ніхто не знає про його існування.
Не хочу цього чути. Мені начхати на тебе!
Діджею, включи музику! Давай!
Люди налякані
через двох аферистів, які прибули в регіон Лагус
і почали здійснювати злочини.
Кловісе! Повернись, швидко!
Вони вже обдурили туристичне агентство,
банк і розкішний готель в Арраял-ду-Кабу.
-Що таке? -Слухай.
Міські камери стеження піймали їх у дії.
Поліцію було проінформовано,
а плівки допоможуть в розслідуванні.
Кловісе!
Ми зайшли надто далеко.
Ми втратили контроль, Кловісе!
Чому ми не вчилися більше?
Я могла бути лікарем чи юристом.
Могла працювати в суді, але глянь на мене!
Що ти сказала?
Я хотіла бути лікарем.
Проблема в тому…
що між моїм нинішнім «я» і моїм лікарським «я» —
медична школа, тривалістю вісім років.
Те, що має допомогти мені наблизитися до медицини,
водночас і стримує мене.
Життя таке божевільне.
Таке божевільне.
Я знаю, як нам з цього вибратись.
АЕРОПОРТ УМБЕРТО МОДІАНО
ВІДПРАВЛЕННЯ
-Надзвичайна ситуація! -Це трансплантація, вибачте.
-Надзвичайна ситуація. -Потрібно на борт.
-Мене не повідомляли. -Я вас повідомляю.
Для цієї процедури існує своя логістика.
Знаєш, чого там потребують? Серця! А що тут? Серце!
Людина помирає, а ви витрачаєте наш час.
Це роблять військово-повітряні сили.
Вони перевозять політиків. У них навіть серця немає!
ВПС відіслали нас, а ви відсилаєте нас до ВПС?
Що мені робити?
Попросити в Санта Клауса сани?
Так?
Це обурливо! Я не можу сісти в літак!
-Обурливо! -Нечувано!
Добре, рейс не повний.
-Прошу документи. -Ось.
САН-ПАУЛУ
Аж не віриться, що ми це зробили!
Голосніше можеш? Хочеш, щоб тебе арештували зараз чи пізніше?
-Що? Я нічого не робила. -Ага, тепер ти свята.
-Я йду у вбиральню. -Давай.
-Чекай тут, я не знаю міста. -Гаразд.
Якщо ти мене кинеш, через десять років мене знайдуть з дредами.
-Бомжем. -Поквапся.
-Волоцюгою! -Та йди вже!
Кловісе.
-Ти заарештований. -Лайно.
Чорт.
Швидше. Що так довго?
В цій країні не можуть навіть людину ефективно затримати.
Давай!
Кловісе?
КЛОВІС КАРДОЗО ГОМЕС ЗАТРИМАНИЙ: 14-04-2017
У в'язниці, без грошей, без Лохані й із божевільним бородатим хлопцем поруч.
Це був би кінець для будь-кого.
Але справжній шахрай ніколи не здається.
Ти ж знаєш, що з тобою покінчено?
Судячи з матеріалів справи,
ти проведеш, ну не знаю, близько 20 років у в'язниці.
-Обговорімо все. -Я не буду з тобою розмовляти.
Нуньєс, забери його.
Якщо я допоможу вам, ви мені теж?
Допоможеш мені? Ти собі не можеш. Скажи.
Може він мені щось запропонувати?
Мішок лайна.
Двісті років тому,
один лейтенант був обурений несправедливістю португальської корони
і боровся за нашу свободу.
Але його власні спільники видали його.
Його повісили, четвертували, а останки виставили на загальний огляд.
Зрадники були виправдані королевою.
Відтоді назва набула кількох синонімів:
інформатор, донощик, стукач, сексот, щур.
Нещодавно з'явився набагато крутіший:
Угода про визнання провини.
Дай мені з ним поговорити.
Це в тренді.
Всі це роблять.
Я не можу такого пропустити.
Як і ви, вірно?
Розказуй.
Тільки після зняття обвинувачень.
Про що ти говориш?
Федеральний сенатор.
Продовжуй.
Схема по відмиванню грошей через підроблені твори мистецтва.
Я знаю це, тому що я — творець підробок.
Приємно познайомитися. Взагалі-то я художник.
Завжди недооцінений, якому платять менше…
Та зараз не про це.
Я хочу співпрацювати
і ви спіймаєте не тільки дрібну рибу, таку як я,
але й акулу.
Акулу! Це точно!
-Нуньєс! -Що?
Ти колись їв акулу?
Слухай, неробо, до справи підключилися федерали.
Бачиш?
Думаєш, цей браслет на щиколотці — просто аксесуар?
Ти під наглядом 24/7.
Я обіцяв принести голову сенатора на блюді,
тож не думай мене обдурити.
Розслабся, я не збираюсь нічого робити в тебе поза спиною.
Ще одне.
Якщо щось піде не так, тобі кінець.
І не на 20 років, а пожиттєво.
Все буде добре, заступнику.
Подумайте про своє підвищення.
Візьми це.
У мене є копія. Один тиждень.
Це все. Один тиждень.
Лохані? Ти де?
Афера з чеком тут в Сан-Паулу працює.
-Мене ледь не впіймали. -Я створив монстра.
Ні, ти не створював монстра,
ти його народив і кинув у канаві.
Я казала тобі не залишати мене.
На щастя, я дуже мила.
Привіт!
Ти даси мені сказати?
Кловісе, я на тебе не злюсь
хоча б тому, що залишилася з нічим, лише з одягом,
але зараз я тут, виглядаю приголомшливо,
в одному з найбільших міст — Сан-Паулу,
і я перебуваю в пошуку кращих можливостей…
Якщо ти розумієш про що я.
-Лохані, де ти? -Де я?
Я на Оскар. Руа Оскар Фрейре.
Ти не марила, ти права. Ми брат і сестра.
Вони сваряться, розумієш?
Вони сердяться, сперечаються, кажуть, що більше не будуть розмовляти один з одним.
-А через пів години все добре. -Пів години?
Я провела пекельну ніч сама в Сан-Паулу.
-Бачила жахливі речі. -Слухай.
Мені потрібно було залагодити дещо і знайти, де можна зупинитися.
А тепер я тут, щоб відвезти тебе в цю квартиру.
-Ти вже це зробив? -У мене є зв'язки.
Тому ходімо, бо ми справді брат і сестра.
Ми сім'я і в мене є для тебе пропозиція.
Пропозиція?
Наша остання спільна афера.
Велика.
Я так і знала, Кловісе.
Коли ти говорив про сім'ю, я знала, що ти до чогось ведеш.
На жаль, я не можу.
У мене є подія, яку не можна відкладати — моє життя!
Я не можу його проґавити.
Якщо я вижила тут добу без тебе, проживу і місяць.
Справа не в виживанні,
я кажу про щось насправді велике. Купу грошей.
Неможливо. Скільки?
Ти знаєш, що я завжди любив малювати.
Зрештою, я став дійсно хорошим художником.
Настільки хорошим, що підробляв знамениті картини.
Я зв'язався з сенатором, який любив купувати ці картини.
Потім я продав йому фальшиву картину за дуже хороші гроші.
Але ця людина вломилася в мою квартиру і забрала всі свої гроші,
а також гроші, які я заробив на продажі Христа.
Ось чому я тікав в той день, коли ти з'явилась і я наїхав на тебе.
Підробляєш витвори мистецтва?
Так.
Боже мій.
Ти не перестаєш мене дивувати.
Просто потрібно продати йому ще картину.
Він добре платить.
Я б зробив все ідеально, як завжди.
Але він мене знає, він мене обламав,
тому має піти новий хлопець.
Чи дівчина. Ти, люба.
Ні. Нізащо.
Слухай, ти хочеш мати справу з великим цабе, який тебе обламав?
Що ти хочеш, щоб я зробила? Стрибнула з мосту?
Полоскала горло в Тіете? Нізащо!
-Що ще тобі потрібно? -На цей раз спрацює.
Тобі потрібно продати картину і отримати гроші.
Довірся мені.
Це остання афера, я обіцяю.
У нас буде краще життя.
Повір.
-Я одержу половину грошей? -Звичайно.
Ти зможеш купити абсолютно новий трейлер і ще більше.
Ні, його ти купиш зі своєї долі, як і обіцяв.
Ти віддаси мою половину, а трейлер купиш зі своєї.
-Яка розумниця. -У мене хороший вчитель.
Добре.
Згода.
«Абапуру».
Одна з найважливіших картин в історії мистецтва.
Продана на аукціоні за 2,5 мільйони доларів.
-Більш як шість мільйонів реалів. -Надто дорого.
-Зараз коштує 30 мільйонів доларів. -Тридцять?
А мої бургери по три бакси за штуку.
Її намалювала Тарсіла ду Амарал.
Тарсіла? Це хто?
Тарсіла була модерністкою.
Я теж вважаю себе такою, Кловіс.
-Вона володіла чистою технікою. -Я її придумала.
Мій рахунок в банку геть чистий.
Пиши, що у неї був період бразильського дерева.
Пощастило.
Я ніколи не виходила з цього періоду.
Я в ньому роками. Ніколи не бачила іноземного дерева.
Послухай.
Ти маєш бути переконливою.
-Добре. -Добре?
Зараз я малюю Портінарі.
Кого?
Дівчино…
Імпресіонізм, експресіонізм, кубізм і сюрреалізм, давай!
Імпресіоністи малюють своє враження від реальності. Це нудно.
Експресіоністи висловлюють свої страждання, свої емоції.
Вони напиваються і картини смикаються, мені подобається.
Що не так, Кловісе?
-Криза творчості. -Тобто економічна криза.
У людини без копійки не може бути творчої кризи.
Малюй, що завгодно!
Знаю. Хочеш, я буду твоєю музою.
Дешева еротика? Ти божевільна?
Моя криза триватиме вічно. Йди вчись, Лохані.
Пікассо: іспанець, кубіст, мільйонер.
Я: бразилійка, шахрайка, невдаха.
Чудово!
Жахливо.
Я не готова.
Я все плутаю. Я в розпачі.
Просто кажи, що і я тобі.
Що його цікавлять твори художньої та фінансової цінності,
а у тебе є те, що йому сподобається.
Я не знаю, що це.
Я так багато брехала, а тепер чесна?
Мені недобре.
Дай мені води.
Смак — це добре, але гроші є гроші.
Вам може не подобатись Пікассо у вашій вітальні,
але ви полюбите Пікассо на банківському рахунку.
Так, я надішлю негайно.
Хвилинку.
Домовились.
Але будьте обережні.
Уявіть, що отримали пару оголених натур.
Що теж вірно,
бо художник оголюється для мистецтва.
Я ж вам казала, це чудово.
-Тридцять тисяч? -Сто.
Ні, мені дуже шкода. Одним внеском.
Ми продаємо по сто, але вам продам за дев'яносто.
-Або угоди не буде. Стій на своєму. -Або угоди не буде.
Стій на своєму.
Що?
Угоди не буде.
Козел.
Мені відмовили через те, чого я навіть не хотіла, Кловісе.
Це твоя провина. Що тепер?
«П'ятдесят тисяч і згода».
Згода.
Кловісе, ти мене чуєш?
Гучно і чітко.
Поводься природно, як чесна людина.
Я не знаю як, я народилась нечесною.
Не відповідай мені! Подумають, що ти божевільна.
Вже думають.
Я медіум, я тут заради вашої сім'ї.
Покійний щойно зареєструвався на небесах, все в порядку.
У вас невиразна енергія.
Я за вас помолюся.
Чорт забирай!
Ти живий чи мертвий?
Йде чоловік, він живий?
Це Фортунато.
-Боже! -Фортунато. Радий бачити.
Не робіть так, неможливо сказати, чи ви живі.
Ви як привид.
Сан-Паулу був побудований поверх місцевого кладовища.
Сан-Паулу — це двоповерховий цвинтар.
Енергія тут така невиразна.
У мене аж мурашки. Що за чорт?
Я тут за картиною.
Власне про це, я не підробляю картин.
Я медіум, і використовую спіритизм, щоб малювати.
Я не використовую рук, це унікальна техніка.
Я малюю ногами і я йду, як…
Ви маєте це побачити.
Мене не хвилює, малюєте ви їх чи ні.
Я тут за картиною. Де вона?
-Лохані, що це було? -Що?
-Так.
Так!
Надто багато людей говорять водночас.
Пробачте.
В мене чудовий зв'язок. Вони так близько.
Тут поховано багатьох художників. Вони розмовляють зі мною.
Вони щасливі через нашу угоду. Це угода життя чи смерті.
Просто жартую.
Скажи, що щось потрапило в око.
-Що відбувається? -Щось потрапило мені в око.
Мої очі! Щось в них є.
-Чому той безхатько на нас дивиться? -Що? Безхатько?
Той що он там?
Я не бачила, змішався з натовпом.
На кладовищах є жебраки.
Там підношення вуду.
Вони їдять підношення, бо не мають їжі.
Це їжа для святих, так чудово.
Гамбо, тушковане м'ясо. Це божественно, смачно.
-Вибачте. -Питаю ще раз.
-Ти знаєш безхатька? -Звідки мені його знати?
Це абсурд! Ніхто не знайомий з ними.
Хто їм дзвонить і запрошує випити?
Нічого подібного. Перейдімо до справи. Ваш Портінарі.
Я ж казав, що спрацює.
Ми команда, ми дует!
Так, ми дует!
Заспіваймо дуетом, а не поодинці.
Ти казав, що ми дует, то заспіваймо.
-Який ми дует? -Санді і Жуніор звісно.
-Вони також брат і сестра. -Тоді я Санді!
-Я перший сказав. -Звісно, ні!
Я Санді, я дівчина. Ти — Жуніор.
Я не хочу бути Жуніором.
Я не маю бути ним, я з ним не схожий.
Я більше як Санді, розумієш?
Вибач, я буду Санді.
Нехай буде Санді й Санді. Не хочу бути Жуніором, бо ти Санді.
Гаразд, Санді й Санді.
Покажемо всім, що не підкоряємось правилам.
-Можемо робити, що хочемо. -Чудово, випиймо, Санді.
Я вирішила викласти карти на стіл,
Вирішила піти за тобою,
І показати, що я божевільна,
Тобою,
Краще думай,
Що скажеш мені,
Я хочу, щоб хтось кохав мене,
Ти краще подумай,
Що ти робитимеш,
Щоб ти мене не скривдив,
Я кохатиму тебе завжди,
Я закохалась, І це насправді,
Йди до мене,
Будьмо щасливі.
Кловісе?
Р. ЛЕЙТЕ РІБЕЙРУ
Доброго дня.
Ласкаво просимо на цей прекрасний захід. Ви робите його прекрасним.
Бачу, що сьогодні тут зібрались знатні люди,
але зіркою заходу
є дуже рідкісна картина Портінарі.
Погляньмо. Прошу.
Яка прекрасна картина. В мене аж мурашки.
Давненько я не бачив Портінарі так близько.
Власником цього витвору мистецтва
є відома в Бразилії особистість,
сенатор Афонсу Наркос, який сьогодні тут з нами.
Прошу, сенаторе, встаньте.
Гарний костюм, сенаторе.
Дякую. Можете сідати.
Стартова ціна за цей шедевр,
обумовлена нашою оцінкою,
це 800000 реалів.
Є бажаючі?
Мільйон! Чудесно!
Мільйон! Хто більше?
Поціновувач ось там. Мільйон двісті тисяч.
Хто дасть більше?
Мільйон чотириста тисяч.
Приготуйся, Кловісе. Час.
-Наповніть келих. -Попросіть іншого офіціанта.
Негайно, Кловісе.
Лохані, ні. Що ти тут робиш?
-Це ти що тут робиш? -Рахую один…
Як ти сюди потрапила?
Йшла за тобою.
Йди геть. Довірся мені, так буде краще.
Довіритись тобі, Кловісе?
Що ти приховуєш?
Тебе від копів. Йди геть.
Вибач.
Хто дасть більше? Два мільйони двісті.
Ніхто?
Два мільйони шістсот тисяч реалів.
Ще хтось? Два мільйони вісімсот тисяч.
Напружені перегони.
Хто дасть більше?
Три мільйони!
Чоловік, що купив її у мене, купує її знову?
Що ти задумав?
Продано ось тому джентльмену. Вітання.
Послухаймо про нього.
Я не можу зараз пояснити, йди звідси.
Ні, поки не поясниш.
Ти мені перешкоджаєш. Йди!
Зупиніться!
На хвильку.
У мене дещо є для вас.
Чому офіціант перериває аукціон?
Дехто каже, що люди не цінують мистецтво.
Ви плануєте брати участь у торгах? Ви записалися на цей захід?
Я тут не для цього.
Я тут, щоб зробити пропозицію.
Якщо ця картина вартує три мільйони, тоді скажіть мені дещо.
Скільки вартує оця?
Що? Фальшива копія?
Котра? Моя чи сенатора?
Чи обидві?
Котра з них несправжня?
-Арештуйте його, заступнику. -Це божевільний! Охороно!
Увага всім. Аукціон завершено!
Що?
Що відбувається?
Будь ласка, виходьте спокійно й організовано.
Я отримаю ваші покази.
Не ви, сенаторе. Заждіть хвилину.
Так, заждіть хвилину.
Стояти.
Сенаторе, я начальник поліції.
Пробачте, сер,
та я отримав дані про схему відмивання грошей
за допомогою живопису.
Не факт, що ви причетні,
але є докази, що ця картина — фальшивка.
Заступнику, я федеральний сенатор.
В мене є повноваження.
-Справді? -Не хвилюйтесь.
Я зроблю все, щоб прояснити ситуацію.
Дозвольте мені.
Він заплатив п'ятдесят тисяч за картину,
щоб отримати за неї легально три мільйони.
Брудні гроші невідомого походження підуть на рахунок легальними.
Заступнику, прошу, можете поспілкуватись з моїми юристами.
-Я вірю юридичній системі. -Не заарештуєте його?
-Арештуйте його! Бо я це зроблю. -Ні!
-Меді боляче! -Я здійснив громадянський арешт!
-Заарештуйте його! -Шефе.
Кловісе, що відбувається?
Ні, не її.
Сенатор може йти, а вона ні?
Що є, те є.
Ти обіцяв схему по відмиванню грошей з фальшивими картинами й сенатора.
Сенатор недоторканий. Хто тоді?
Хто намалював, хто отримав.
Ти не знав, що страждають найслабші?
-Ми так не домовлялись! -Домовлялись з тобою.
Ти втягнув її.
Якби ти сказав правду, я б допомогла.
Я не можу повернутись без нічого.
Мені потрібно думати про підвищення.
Правда?
-Заберіть її. -Вона порядна людина.
-Вона працює, має трейлер. -Маю.
Вона боєць. Я змусив її до цього.
Ти казав, що все пройде як треба.
Я ж казав тобі, що я перешкода.
Можеш використати все проти мене, але відпусти її.
Ізолюй мене від суспільства і людства…
але не забирай єдину, кого я люблю.
Це що, мильна опера? Ви хто?
Брат і сестра.
18 МІСЯЦІВ ПОТОМУ
Я відсидів.
З одного боку суд
присудив мені вісім років в'язниці, та згодом зменшив вирок.
Спершу зменшили за допомогу в розкритті злочину, який я сам здійснив.
Потім зменшили ще більше.
Було так багато апеляцій,
що мені здається, мене звільнили з відзнакою.
Та якщо ви думаєте, що термін був невеликий,
навіть з усіма доказами,
сенатору взагалі усе зійшло з рук.
Не можу повірити!
НЕГІДНИКИ
Ось ви де.
«Подвійна афера» — це два бургери, сир і томати.
«Пташка в клітці» подається з курячою котлетою та особливим соусом.
«Веганський шахрай» на смак, як м'ясо,
але це баклажани з соусом барбекю.
А «Салат афериста» готують з тофу.
-Я не люблю. -А я люблю.
-Справді? -Звісно.
-Приготуйте два. -Два?
Два «Салати афериста», Лохані!
Зараз будуть!
Тепер хороші серветки! Чудово!
Я горда, що подаю нашим клієнтам якісний продукт.
Ось вам барбекю і майонез.
Натуральний. Дуже смачний.
-Смачного! -Дякую.
Від «Салату афериста» ще нікому не було зле.
Дещо буває й гірше.
Не лінуйся, Кловісе!
Повертайся до роботи!
-Потрібно сплачувати рахунки. -Я ж працюю!
Не бачиш? Я працюю.
Не бажаєте ще чогось? Бачиш, працюю.
Йди робити свої сендвічі.
Напиши про період бразильського дерева.
Неймовірно.
Імпресіоністи зображають своє бачення реальності, краси.
-Це нудно. -Нудно.
Зробиш камінг-аут?
Чи вже?
Чіз-Лохані, чікен-Лохані, Лохані-салат і Хо…
Холані!
Ще раз спочатку.
Ще раз.
У мене немає ліцензії, я не можу продавати їжу,
але ви не можете, ви не можете…
-Зажди! -Повертайся негайно!
-Вечірка чудова! -Вечірка — лайно.
Зажди, друже!
Відпусти мене. Чому ми йдемо?
Повертаймося!
-Зажди, залишмося тут. -Йдемо.
-Відпусти мою руку! -Ні!
Йдемо спати.
Я намагаюсь.
ВПС відправили нас сюди,
а ви відправляєте назад до ВПС?
Що нам робити?
-Ти подаєш несправжній майонез… -Обережно!
Це зайве.
Не роби цього, ради Бога.
Я хотіла бути лікарем.
Проблема…
між моїм нинішнім «я» і моїм лікарським «я»…
Вибач.
-Зробіть два. -Два? Два салати…
Бувай!
Ти впустив мікрофон.
Слухай, якщо я вижива…
-Якщо я «вижива». -Якщо я «вижива».
Наша остання афера разом, велика.
Я знала, знаєш?
Я знала це…
Я знала це, знаєш?
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський