Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Це паршиво.
Бачили Метта?
Бачив його нагорі.
-Привіт, мамо. -Привіт.
Не взувай мене.
Ти впораєшся.
Ви обоє пройдете через усе це,
бо Господь приготував для вас свій план.
-Знаю, мамо, та не взувай мене. -Ти візьмеш себе в руки
і станеш чудовим і особливим собою, яким завжди був.
Добре, не треба зав'язувати туфлю.
Не зав'язуй, мамо.
Треба зробити це скоріше.
Що значить «скоріше»?
-Ми думали, у нас іще є тижні два. -Так.
Амніотичної рідини мало.
Ваша донька вже готова до появи на світ, то допоможімо їй.
-Дівчинка. -Я почув, що вона сказала.
Ви не хотіли знати стать до народження?
Ви б знали, якби були нашим лікарем,
який обрав саме цей тиждень із усіх, щоб поїхати на Мауї.
Саме час для бодісерфінгу.
Це наша перша дитина.
Дитина лежить неправильно, то ввечері зробимо кесарів розтин.
Сьогодні?
Я навіть ще не встановив ліжко.
Ти серйозно?
Я знала, що маю подбати про це. Ти казав, щоб я не переймалась.
Я хотів, щоб ти не переймалась. Я зроблю це. Самостійно.
Щось не дуже віриться.
-Люба, я все зроблю. -Ти точно готовий до цього?
Так! Ні… Як можна бути до цього готовим?
Що ти мала на увазі, коли сказала: «Ти точно готовий до цього?»
Сьогодні? Може, завтра?
Бо до мене сьогодні хлопці з роботи прийдуть пограти в футбол.
У нас чудова команда, і ми…
Я жартую. Чому сприймаєш мене серйозно?
Розслабся, гаразд?
Добре пожартували.
-Гаразд. -Готові?
Так, тільки долоні мокрі.
-І в мене. -Так.
БУДІВЛЯ ВУДВОРД ЛІКАРНЯ БОСТОНА
ТІЛЬКИ ШВИДКІ
Чому ви нас не попередили заздалегідь?
Збиралися вас здивувати.
Вирішили народити сьогодні, щоб тільки вам допекти.
-Ну в тебе й почуття гумору, Метте. -Принаймні, воно є. Бувайте.
Мамо, ми подзвонимо, коли все закінчиться, добре? Люблю.
Ні! Подзвоніть по Скайпу в процесі.
-Що? Мамо! -Ви якась дивна.
Я хочу бути в кімнаті поруч із донькою
і побачити онуку, коли вона увійде в цей світ.
Я тут подбаю про неї.
Як про немовля кузини Джейні?
Мамо, це було дуже давно.
-Ну от. -Та не так уже й давно.
Не можна садити дитину на руки
й застібати ременем перед собою
на пасажирському кріслі по дорозі до магазину.
Знаю, не садити на руки, не застібати ременем
на пасажирському кріслі по дорозі до магазину.
Я це знаю!
Чудово! Подзвоніть мені.
Золотко, мамуся приїде до тебе завтра.
Добре, бувай.
Цілунок від тата.
І цілунок від мамусі. Два цілунки.
-Прокидайся. -Боже мій.
Зараз затанцюю.
-Метте, привіт. -Привіт.
Як ти?
Тримайся подалі від тієї страви з тунцем.
Тієї, що посередині, смакує жахливо.
Це моя мама готувала, Оскаре.
А, ну страва, насправді, непогана. Трохи пікантна.
-Все добре. не переймайся. -Трохи пікантна…
Ходи сюди.
Метте.
-Джордане, ні… -Обіймемось.
Іди до мене. Тобі це потрібно.
Вдихни.
Видихай. Дихай.
Облиш.
Хочу тобі сказати. Ця промова…
Твоя промова.
Ти вийшов і проголосив її.
Я не знаю…
Я не знаю, що сказати.
Я би припустив, що ти щось напишеш,
та ти сказав: «Ні, це буде спонтанно».
Закінчили? Бо я зараз не можу.
-Благаю. -Ні. Метте, подивись на мене.
-Ти можеш. Сказати, чому? -Ти мене не чуєш.
Пам'ятаєш, ми були у таборі Вінапу?
-Так. -Ти потер обличчя отруйним плющем.
І шкіра обличчя взялась пухирцями.
Вони почали репатися, з них почав текти гній.
Вигляд був страшний.
Ти прийшов на обід, де була Марсі.
Вона тобі подобалась.
І коли вона його побачила, вона закричала.
-Ти був спустошений. -Точно.
-Та ти впорався. -Так.
Впорався?
Бо ти сильний, впевнений. Ти і з цим впораєшся.
Але це набагато гірше, ніж тоді.
Як це можна порівнювати?
-Я намагаюся… -Я тобі обіцяю…
-Я зараз тебе вдарю. Не кажи більше мені нічого.
-Ого… -Я казав, що не можу.
Богом присягаюся.
-Чого ти кулаки наставляєш? -Замовчи.
-Як почуваєшся? -Добре.
-Все буде гаразд. -Добре.
Я так тебе люблю.
-А я люблю анестезіолога. -Годі-бо. Не треба.
Ти така гарна.
Метте!
Що, Меріон?
Я не бачу. Відійди!
Молодець, Ліз. Зараз краще відвернися, Метте.
Це відбувається. Я і хочу, і не хочу дивитися.
І хочу, і не хочу.
-Все чудово. -Боже мій. Ми зараз станемо батьками.
-Я тебе люблю. -І я тебе також.
Гаразд? Як наші справи, док?
-От і вона. -Ви бачите її?
-Так. -О боже, Ліз.
От і вона.
У нас є дитина.
Я хочу…
Метте…
Це необов'язково.
Я знаю. Я хочу. Ти на це заслуговуєш.
Він прекрасний. Дякую.
-Давай я його надіну. -Дякую.
Все одно мінятимеш підгузки.
Якщо вона пообіцяє міняти їх мені, коли я постарішаю, згоден.
-Люблю тебе. Дякую. -І я. Як почуваєшся?
Якось непевно, та…
-Як справи, Ліз? -Хочу побачити Медді.
Гей.
Я так і подумала.
Мені знадобиться ваша допомога.
-З радістю. -Стояти їй ще важко.
-Добре. -Не поспішатимемо.
Потихеньку.
-Пересадимо вас на ліжко. -Готова до марафону.
-Добре. -Мені паморочиться.
Не поспішай, люба. Помалу…
Ліз? Що з нею трапилось?
-Їй раніше паморочилось? -Не знаю.
-Ліз? -Їй важко дихати.
-Що це значить? -Треба допомога.
-Я тут! -Критична ситуація!
Ліз! Дивись на мене!
-Ви заважаєте. -Що сталося?
-Ліз? -Кисневу маску сюди!
-Ліз! -Ви мене чуєте?
-Вийдіть зараз же. -Чекайте. Що…
-Моя дружина. -Вона знепритомніла.
-Попередніх ознак не було. -Що відбувається? Ліз!
-Тиск знизився. -Два міліграми епінефрину.
Чекай, друже… Ліз! Пустіть!
Пане Логліне.
Гей. Нарешті, док. Що відбувається?
У вашої дружини сталася легенева емболія.
Згусток крові потрапив до її легені.
Що це значить?
Що це зна…
Не кажіть, що вона померла.
-Не кажіть, що моя дружина померла. -Що?
Що сталося? Медді? Що? Метте!
Ні!
Як так?
Я б усе віддав за ще один день з тобою.
А ось і дитинка.
Він не готовий до дитини.
Він навіть ліжечко не встановив.
Він завжди був надто незрілим.
Привіт, Метте. Як ти почуваєшся?
Надто незрілим.
-Я її візьму. -Я щойно її погодувала.
Добре.
Знаєш, Медді,
Якщо тобі судилося жити тільки з одним із батьків, то хай би це була мама.
Бо вона би впоралась краще за мене.
Чим раніше, тим краще.
Не знаю.
Не знаю, як він упорається.
-Бачиш? І я кажу. -Ти скажеш йому про це?
Ні.
Добре, Медді.
Ти перемогла, Медді.
У чому справа? Ти голодна?
Хочеш знову змінити підгузок?
Добре. Секундочку.
Стривай, Медді.
Отак.
Все гаразд.
Чекай, я взяв не все.
О Бож… Лайно!
Чому не спите?
Я, мабуть, уже ніколи не зможу заснути.
Що у неї на попі?
Це підгузок.
Виглядає, як повітряна куля.
-Ти надів його навиворіт? -Нормально надів.
Прийшов погодувати її.
Все готово. Ми почули, як вона плаче.
Дай їй трохи.
Привіт, красуне.
Меттью, ми тут радились і…
Ти вертаєшся до Міннесоти.
Як ти тут працюватимеш?
А там можна знайти роботу.
Ми з твоєю мамою допоможемо ростити Медді.
Ми будемо всі разом. Там є церква, підтримка.
-Ти тут геть один. -Я не один. Моя робота тут.
Вдома такої роботи немає. Мої друзі тут.
Твої друзі трохи дивні.
Хай так, та вони мої друзі.
Ліз тут.
Кожний куточок,
будь-яке місце, на яке я дивлюся, нагадує мені про неї.
Мамо, ти говориш про Божий план.
Хотів би я знати, які шанси
зустріти когось із рідного міста в іншому кінці країни.
До чого тут Бог?
У мене був план.
Ліз мала поїхати, закінчити навчання й повернутися.
Таким був план, доки вона не зустріла тебе.
Хочеш залишитися, залишайся.
Та Медді поїде з нами.
-Меріон, це… -Так буде найкраще для неї.
Віриш чи ні, для тебе це теж найкраще. Я дбаю про тебе.
Ти вважаєш, що зможеш, але ні.
Ростити дитину — це безперервна цілоденна й усенічна праця.
Я розумію, і я про це подумаю.
Добре.
Я подумав.
Я щойно подумав.
Ви праві.
Меріон, ви праві. Я не можу. Але знаєте, що?
Я це зроблю.
Так, я це зроблю. Я роститиму Медді.
Я роститиму її, бо я її батько,
бо я люблю її.
Я знаю, любиш.
Точно знаєте, що я люблю її? Бо, може, не знаєте.
Я не маю сумнівів, що ти любиш її.
Не маю сумнівів, що ти любив мою Ліз.
Ти хочеш залишити її собі, бо тобі потрібно за щось триматися.
Вибачте, що розбив ваші плани.
Більше мух піймаєш на мед, а не на дьоготь.
А ще більше — мухобійкою.
Меріон!
Якщо і є порада, яку я можу дати щодо виховання дитини…
Не переймайся.
Бо як батьки ми намагаємося робити одну дурницю.
Усі ми намагаємось робити все ідеально.
Але ми нічого не контролюємо.
Треба просто прийняти цей факт.
Ліз тебе любила.
І я був щасливий це бачити.
Я також бачив, як ти її любив.
Так.
Ви…
Ви чудовий тато.
Їй з вами пощастило, Майку.
Дякую.
Минулого року у мене померла тітка.
Їй було 99.
Круто. Мабуть, це було несподівано.
Саме так.
Слухай, я хочу, щоб ти відпочив стільки…
Добре.
…скільки треба.
-Дякую. -5 тижнів, 6 тижнів.
Скільки потрібно.
Мені, певно, знадобиться десять,
двадцять років.
-Дійсно. -Та мені потрібна робота.
Розумієте? Тому я не можу відпочивати.
Говарде, я подумав, може, я зможу працювати з дому
і приходити, коли буду потрібен.
Доведеться брати дочку з собою сюди.
-Ти піклуєшся про неї? -Так.
Добре. Чудово. Гаразд.
Ти думаєш, я не впораюсь.
Не в тому справа.
-Бо я чоловік? -Ні.
Що є у жінки, чого немає у чоловіка?
Терпіння.
Емоційна чутливість.
Груди.
У деяких чоловіків теж.
Я не сперечаюся, бо ти сумуєш.
Слухай, я люблю дітей.
У мене троє своїх є.
На фото вони вже не діти, та всі починали немовлятами.
І ти маєш знати, що це жах.
Це тебе просто розчавить.
В неї вже тверді какашки?
Ні.
Зараз лайно кремової консистенції.
Насолоджуйся цим. Потім буде несолодко.
Коли почнуться тверді какашки, тримайся.
Гаразд.
І не викидай їх, угноюй кущі розі і квіти.
В них повно поживних речовин.
-Чудова порада. -Так.
У нас Лондонський проект скоро.
Хотів сказати, що я ним займаюся.
Я здатний виконувати роботу, яку потрібно зробити.
Але якщо вам здається, що у мене не вийде,
може, Оскар спробує.
-Оскар? Боже борони. -І…
-Так. -Ні. Забудь про Оскара.
Ти його питав?
Ти питав: «Ви хочете, щоб з клієнтами працював Оскар?»
-Так. -Як ми репетирували.
Так, Оскаре. Спрацювало.
-Я ж казав. Чудово. -Так.
Жорстоко присилати квіти тому, у кого хтось помер.
Бо квіти помирають також, і їх треба викидати.
Це неприємно.
Знаєш, я ніколи не бачив, як помирає людина.
Та бачив, як помирає білка.
Починаєш думати про життєвий цикл.
Але чому цикл? Це більше відрізок.
-Бо є початок і є кінець. -Гей, Оскаре.
Можеш замовкнути?
Мені так завжди дружина каже.
Ти ж будеш сповивати Медді?
Ви сповивали Ліз?
Звісно.
Тоді так, я буду робити все, що хотіла б Ліз.
Та виглядає ненормально.
Воно ж стягує дитину, Меріон.
Ви боїтесь, що вона втече?
Привіт.
Як справи?
Снеки з дуже гострим смаком.
Хтось буде? Бабусі? Дати трохи дитині?
Дамочки, ви чудово виглядаєте.
Дякую.
-Будь ласка. -Замовкни.
-Ваша піжамна сукня… -Джордане, зупинись.
А що я роблю?
-Фліртуєш з моєю мамою. -Та ні.
Я бачу, як ти це робиш.
Я фліртую з обома мамами. Гей, Меріон, як справи? Чудово виглядаєш.
-Джордане. -Це типу блузки-кофти?
Джордане, не треба.
-Але ж вона сексуальна. -Досить.
-Я це сказав. -Стоп.
Слухай, у мене для тебе подарунок.
Стій тут. Я зараз. У мене для тебе щось є .
Ми складали список. Потрібні повзунки.
Також потрібен замок на туалет.
Дитина може втопитися в унітазі.
Слухайте,
я хотів спитати… Скільки ви ще будете гостювати?
-Я маю вертатися… -Не з тобою говорю, мамо.
Ми це з тобою вирішили. Та я не впевнений щодо вас, Меріон.
Ну, оскільки ти не хочеш повертатися до Міннесоти, я залишусь на шість місяців.
Шість місяців?
-Так. -А як же Майк?
Він мене зараз не хвилює.
Гей, Метте.
Привіт, Майку. Як справи?
Добре.
Гаразд.
Давайте відверто.
Добре, поговоримо відверто.
Перше, що я маю сказати, я вам радий.
Я знаю.
Це справді так.
Та мене хвилює те, що коли ви тут,
коли ви тут будете довгий час,
ми почнемо дратувати одне одного.
Всього за півроку?
Тому я подумав, що ви можете поїхати разом з мамою.
Як я можу поїхати, якщо я не переконалася у твоїй спроможності
подбати про мою онуку?
Ніяк, якщо не дасте мені це зробити.
Це був дуже слушний хід.
Метт виграє цю партію.
Ти виграв, Метте. Ось. Дивись, що у мене для тебе є.
Що це?
-Нова тваринка. -Це золота рибка.
Щоб ти знав, діти з тваринами щасливіші.
І не хворіють на алергії. Ти це знав?
Це про котів і собак.
-Чорт, ти читав ту саму статтю. -Добре, Джордане, це…
Так, я верзу дурню, друже. Вибачай мою французьку.
Ненавиджу цю рибу. Пам'ятаєш Таню? Це від неї.
Вона мене кинула й залишила цю кляту рибу в мене.
Відвезеш мене до дитячого магазину?
-Аякже! -Дякую.
Команда тата-одинака.
Я тут, щоб допомогти тобі.
Дякую.
Добре, Меріон. Давайте зробимо так.
Ви вертаєтесь додому.
Я обіцяю розказувати всі новини, як справи у Медді.
Буду весь час розміщати фото в Інстаграм.
Гаразд.
Я поїду додому разом із Анною.
Та якщо ти не будеш давати усьому раду дуже добре,
ти вертаєш свою дупу до Міннесоти.
Чому я маю згоджуватися?
Тому що справа не в тобі.
-Домовились. -Брате, вирішуй.
-Забираєш рибу? -Я не хочу ніякої риби.
-Як справи? -Добре. А у вас?
Непогано. Ось, тримайте.
-Чудовий вибір. -Ну…
Краще не посміхайтеся мені так. Тримайте.
У мене немає дітей. Це для друга.
Це він купляє всі ці речі для своєї дитини.
І платить за все.
Ось, дивіться.
Це твоя мазь від прищів під підгузком.
А це для Медді. Пробийте окремо.
От. Просто поклади отам цю мазь,
щоб вона знала, що ти заплатиш за те, що купив собі
для своєї проблеми.
А цю мазь для Медді оплачу я.
-Це для тебе, це для Медді. -Добре.
Це він таке каже…
-Прищі. -Так. Прищі після гоління.
-На дупі. -Не на дупі.
У мене подразнення після гоління.
-На твоїй… -А я бачив відео,
у якому люди мажуться такою маззю, щоб шкіра була чистою
від прищів після гоління. Тому у мене гладенька шия.
-Дивіться… -Виглядаєте чудово.
-Чудово? -Так.
Бачиш. Вона каже, що я чудовий.
Ви не бачили його дупу.
«Тепер вставте гвинт розміром одна восьма 44 міліметри».
Я не бачу гвинта розміром одна…
восьма на 44 міліметри. Я не бачу його.
Ти навіть не дивився. Подивись біля ноги. Дивись.
-Добре. -Чому ти вдаєш дурня?
Я вдаю дурня, бо не бачив його?
Ти вдаєш тупого довбодятла.
-Не лайся при дитині. -Я на лаявся. Я назвав тебе довбодятлом.
Чому «дятлом»?
Щоб дитина не чула лайливих слів.
Чому б не вибрати інше слово?
Вибрав. «Дятел».
Друже. Знаєш, Медді, твій тато — баба-яга.
Так, я це сказав. Він недоумкувата баба-яга.
Дурний довбодятел.
Вона не…
Просто перемкни там знизу.
Не виходить. Воно поламане.
Ти завжди такий нетерплячий.
Облиш. Терпіння тут ні до чого.
Кажу ж, що намагаюся зробити це, та марно, мамо.
Чорт.
Зовсім нічого не можу.
Не здатний.
Я не впораюсь без Ліз.
Просто роби те, що краще для неї.
Тепер цим ти й будеш займатися все своє життя.
Я вірю, що ти зможеш.
Дивись.
Чванько.
Буду молитися за вас десять разів на день.
Якщо помолишся дев'ять, не картай себе.
Люблю тебе, мамо.
-Дійсно пощастило. -«Бувай, бабуню».
-Ходи сюди. -Тримаєш?
Ми домовились.
Якщо це краще для неї, ти повертаєшся. Гаразд?
Без егоїзму.
Згода.
-Любимо вас. -Щасти, Метте.
Люблю тебе, Медді. Бабуся любить тебе.
-Бувайте! -До побачення.
Гей.
-Тато у слінгу. -Як я виглядаю?
Чудово. Як король.
-Я тебе як друга питаю. -Ти схожий на короля.
-Треба застібнути. -Треба придавити.
-Я давлю. -Я давлю свою сторону.
-Так застібни. -Ні, воно ще бовтається.
Хлопці, а ви взагалі пристібнули крісло до сидіння ременем безпеки?
О Боже. О ні, Медді.
Пробач. Татко не хотів.
Ось так.
-Оце міцно. -Закріпилось.
-Дякую. -Я ж чотири роки був нянькою.
Стоп. Чекайте.
Що?
Вона прокинулася.
-Та ні. -Так. Я її чую.
-У нас немає пляшечки. -От трясця.
Зараз розведу тобі суміш.
Просто відріж вершечок.
Ти була така голодна.
Ура!
А де мамуся?
Мама працює космонавткою в NASA.
Де сьогодні ваша мама?
Наша мама сидить у в'язниці.
Де її мама?
Я завжди чекаю понеділка, щоб утекти подалі від дитячого галасу.
А вони, мабуть, щасливі, що ви забираєтесь геть.
Принесли тобі квіти.
Хотів тобі сказати, що одне твоє бажання виконано.
Я змінюю багато підгузків.
Ця мала любить покакати.
Гарненька дитинка, татку.
-Привіт, можна, я… -Звичайно.
-Дякую -Будь ласка.
Дивись, ось школа,
до якої мамуся хотіла тебе віддати.
А це значить, що там ти й вчитимешся.
Там працюють черниці. Тобі вони сподобаються.
Сподобаються, бо схожі на пінгвінів.
Це факт.
Вони тримають целібат.
Знаю.
Розумію, ти сердишся.
Не хочеш тримати целібат, та доведеться.
От і поговорили.
Ну ж бо, Медді.
Ну що сталося?
Американські гірки. Давай, Медді.
Їдемо. Вниз по цій колії.
Їдемо вниз. Трясе все більше.
Ні. Мамо. Послухай. Ти не розумієш.
Серйозно. Вона плаче увесь час. Не зупиняючись.
Іноді я співала тобі колискову,
і ти зразу заспокоювався.
В небі зірочка горить,
Тато в бар у сні летить.
Засинай, Медді.
Давайте трохи вище.
Засинай, Медді.
Медді, засинай.
-Засинай, Медді. -Не виходить.
Медді, засинай.
О, ні, так… Ні, стало ще гірше.
Цим… Так…
Так її не вимкнеш.
-Вона не зупиняється. -Слухай татка.
Тато сказав спати, Медді.
Твій батько заморився.
Це ж не жорстоке поводження. Ні.
Граничний випадок.
Соски так потріскалися. Страшно глянути.
Це нормально, якщо годування груддю мене збуджує?
Мій чоловік хоче близькості.
А я хочу, щоб він здох. Це погано?
Ні.
Перепрошую.
Вибачте. Анонімні алкоголіки далі коридором.
Я не туди.
Я не на зустріч алкоголіків прийшов.
Дочка щойно заснула, але вона увесь час плаче.
Годинами, в мене вже немає сил,
в мене болить обличчя, я нервую,
я не знаю, як розкласти коляску.
І не знаю, як її скласти.
Добре. Вибачте, ця група для новоспечених мам.
Це неправда, бо там написано: «для батьків».
Я батько, і я не знаю, що робити.
Мені ні з ким поговорити про це лайно.
До речі, щодо лайна, у неї щось із попи вилітає.
Як із пожежного шланга.
Не знаю, чи це нормально, але є два варіанти.
То влучить, як водометом.
Це коли одним струменем і густувате,
пряме влучення.
То зарядить картеччю.
І це як спреєм. Швидко — не ухилитись.
Мені потрібна допомога. Треба зупинити плач.
Як мені зупинити плач?
Добре. У моєї старшої дитини спочатку були кольки.
-Що таке кольки? -Це коли діти плачуть годинами
без причини, поки у батьків очі не повилазять.
Ці кольки через мене.
Ні, не через вас.
Я не мию руки і торкаюся дитини,
і у неї тепер кольки.
Це не через вас. Це пов'язано з травленням.
Гора з плечей.
Дивно, та мені допоміг білий шум.
«Білий шум?»
Білий шум.
4:12 РАНКУ
Тепер я передам слово Метту.
І він покаже, як це все працюватиме для ваших клієнтів.
Добре, Метте, вставай.
СТВОРЮЄМО ДЛЯ МАЙБУТНЬОГО
Метте.
-Метте! -Я не сплю.
Спить.
Він ніколи не спить. Він заглиблюється.
Так, заглиблююсь… Саме так.
Дуже заглиблююсь у думки.
Дякую, Говарде.
А чому? Бо я дуже радий.
-Так. -Щодо цього…
З цим оновленням ми маємо тисячі,
буквально тисячі наперед заданих наочностей, від настилу
до стін, освітлення, що дозволяє…
Чуєте плач?
Плач? Я не чую плачу.
У мене скривлення перетинки,
іноді мій ніс посвистує. Може, це?
Ні, не це.
Вибачте. Я відійду на секунду.
-Що? -Гей, куди…
Перепрошую.
Ось так.
-Ага? -Добре, пилосос.
Заспокоюйся.
От їде пилосос.
Гей, Медді.
-Гей. -Це відстойний пилосос.
-Що відбувається? Що ти робиш? -Ну давай, Медді.
-Що відбувається? -Він пилососить.
-Дай я візьму. -Пилососить?
-Так. -Їй подобається звук пилососа.
О, ви тут.
У Метта дитина.
Я перепрошую, що я так вибіг,
та вона так сильно плаче,
і її неможливо заспокоїти.
-Хай, може, посмокче мій мізинець? -Ні.
-Моїм допомагало. -Ні, Говарде.
-Смоктали. -Негігієнічно.
Може, це допоможе, друже. Це застосунок з білим шумом.
-Допомагає мені заснути. -Дякую.
Моя дитина заспокоювалась при контакті «шкіра до шкіри».
Їй вже 25 років.
Зверніть увагу на інтерфейс мапи-дерева.
Ще раз, ви даєте клієнту те, що він хоче,
а це простота.
Правильно? Це те, що потрібно?
-Простота. -Добре.
У мене проблема. Тут ми займаємося роботою.
Це не місце для немовлят. Тут все-таки…
Мене призначили бути гімнюком.
Хто вас призначив?
Я просто питаю. Це з народження, чи…
Вище за мене стоїть такий самий гімнюк.
І вище за нього є ще один.
Ланцюг гімнюків.
Ланцюг гімнюків, саме так.
Тому… Заходьте.
Хотіла подякувати Метту за чудову презентацію.
Я її надовго запам'ятаю. Цього тижня обговорюватимемо.
Дуже дякую за це.
Це важливо, бо мене якраз хочуть звільнити.
-Ні. -Дякую…
На зв'язку. Дякую, Фіоно.
Побачимось.
Закінчуйте вже.
Слухай, тобі так не пощастить. Я тебе не звільняю.
Я хвилююся за тебе.
Коли ти востаннє відпочивав?
Існують такі люди, як бебісіттери.
-Привіт, Медді. -Так.
Мене звуть Саммер. Я тебе зараз візьму на руки.
Вона ще дитина, не розмовляє англійською.
До немовляти потрібно відноситися з повагою.
Правильно, Медді? Отак.
Так.
Добре.
Всі татусі заслуговують на вихідний. Розважайся.
З Медді зараз няня. То відпочинь.
Тобі це потрібно. Ти тепер батько-одинак.
Мені досі не віриться, от скажи: «Метт — тато».
От тільки послухай: «Метт — тато».
Неймовірно. Божевільно.
-Це точно. Привіт. -Що ти робиш?
Тебе слухаю.
Ти це серйозно?
-Що? -Що це таке було?
Ти бачив, які вони всі різні?
-На будь-який смак. Для нас. -Добре.
Я вже піду. Я додому.
Метте.
-Перепрошую. -Метте! Гей, друже!
-Що? -Що з тобою? Куди ти?
Як це куди? Додому.
-Чому ти мене лишаєш? -Бо мені не весело.
Що? Там дівчата. Ми випиваємо…
Мені зараз не потрібні дівчата. Чому ти вирішив, що вони мені треба?
Я привів тебе повеселитися.
Мені не потрібна твоя версія веселощів, Джордане.
Не потрібна.
Добре. Ти ж не виходив ще відтоді.
-Так це… -Закрий… Слухай.
Не треба.
Не роби цього. Не згадуй Ліз.
Не роби так.
Ідіот.
-Попрощайся з нянею. -Бувай.
До побачення.
Ми більше її не побачимо, правда?
Нам потрібні тільки ми. Більше ніхто.
А от і Хав'єр.
Це татків найкращий друг. Він привозить нам суміш і підгузки.
ПОДЗВОНИШ — ТОБІ КІНЕЦЬ
Тільки він нам потрібен, більше ніхто.
Хтось подзвонить у дзвінок, і він труп. Чуєш?
Чуєте, хто подзвонить у дзвінок, той помре.
Я сказав: «Не дзвонити».
«Не дзвонити у чортів дзвінок».
Я когось зараз уб'ю.
Доброго ранку.
-Привіт. -І вам.
Де моя онука?
Що ви…
Ти її вдягнув?
-Що ви тут робите, Меріон? -У Медді візит до лікаря.
От трясця. Уже четвер? Чорт.
Так, ти що, забув про візит до педіатра?
Я нічого не забув. Я просто здивувався.
Ми уже майже вийшли. Щойно з ванни.
Ти залишав її у ванні?
Добре.
Так.
Як вона їсть?
Ну, мабуть, добре.
Вона…
Зазвичай, добре.
Іноді, коли вона спить…
я їй даю ще трохи поспати.
А ви? Як у вас справи?
-Ми ж зараз не про мене. А про… -Як Медді?
Вона здорова?
Слухайте, я не ідеальний.
Я це знаю. Я просто ніхто.
-Я просто жарт. Слу… -Метте.
Ви не жарт. У Медді все добре.
Вона набрала 60 процентилів у вазі
й 70 у зрості.
Можете годувати, коли вона голодна.
Сподіваюсь, ви не проти, що я це скажу, та ваша дружина пишалась би вами.
Все добре, Меріон.
Все добре.
Їсти хочете? Поїмо?
Ні. Мені, насправді, потрібно до аеропорту.
-Так скоро? -Так.
Майк думає, що я пішла у спа на весь день.
Ви сказали…
Вас підвезти?
НІ, їй треба поспати.
Ти хочеш поспати?
О Боже. Меттью,
сьогодні для тебе гарний день, як для батька.
Зберігай усі ці маленькі перемоги у маленькій коробочці у своєму серці.
Вони будуть найціннішими у всьому житті.
Не давай мені приводу приїздити сюди,
доки панотець Мейфілд не охрестить її в Міннесоті.
Побачимося у церкві святого Августина за три тижні.
Чекайте, що…
Міннесота, три тижні. Чекаємо.
-Міннесота… -Бабуся любить тебе. Медді.
Мені ніхто не казав про Міннесоту.
Хто видудлив усю пляшечку?
Ти? Так. Ти була голодна.
Так?
«Я голодна, татусю».
Перший раз у літаку.
А ніби літає все життя.
-Така гарненька. -Так…
От лайно.
Перепрошую.
Нарешті! Медді!
Привіт!
Наш шматочок щастя!
Привіт, любий!
-Витягнув? Добре. -Гаразд? Заходьте.
Анна, заходь. Вип'ємо чогось прохолодного.
Добре.
Пам'ятаєш, як я вас застукала тут?
О Боже.
Як таке забудеш.
Ганялися за мною з хокейною ключкою Майка.
Кричали, не замовкаючи: «Тільки не в цьому домі!»
А ти думав, тобі тієї ночі пощастить.
І тобі ох як пощастило.
Переляк робить неймовірні речі.
Ніколи так швидко не бігав.
Кімната виглядає по-іншому.
Я перенесла сюди з горища багато речей із її дитинства.
Мені дуже подобається. Дуже.
Спочатку я днями була тут.
Увесь час.
Лежала в ліжку,
вдихала запах подушок.
Плакала. Злилася.
Зараз уже проводжу тут годину на день. Стільки собі зараз дозволяю.
Я хотіла би, щоб ти дозволяв Медді іноді приїжджати до нас.
Коли вона підросте.
Проводила б тут літо.
Літо?
Метте, їй потрібна сім'я.
Їй у житті потрібна жінка.
Не така жінка, яку ти міг би зустріти в клубі
або якомусь Тіндері.
«Тіндері?»
Мене немає в Тіндері. Що це ви…
Звідки ви знаєте про Тіндер? Де ви все це берете?
Гей, я…
Можете побути з Медді замість мене увечері?
Звісно!
Зустрінусь із друзями, вип'ю трохи.
-Так і зроби. -Добре. Дякую.
Дякую.
Мамо…
Тато радів дитині?
Так, він любив дітей.
Тому їх у нього було багато й від різних жінок.
Та він одружився з тобою.
Ага, мені пощастило.
Мені пощастило, бо в мене з'явився ти.
Я сподіваюся бути хоч наполовину схожим на тебе.
Ти чудовий тато.
Медді, знаєш, що?
Бачиш, дитинка.
Хіба вона не прекрасна? Сестро…
Вона чудово впоралась.
Заходьте.
Прокидайся, татку! Нам у школу!
-Прокидайся! -Встав.
Це треба зробити так, ніби…
ти підкрадаєшся і хапаєш.
Згори, знизу, згори.
Гаразд.
Це тільки перший. Дай-но я…
Що це таке?
Думаю, я вигадав нову зачіску.
Вона може стати модною, якщо дати їй шанс.
Не ворушись.
Треба взяти вище. Зараз…
Не ворушись, добре?
Всі дівчатка у спідницях,
у мене в спідниці таке відчуття, ніби забула надіти штани.
Та вона сказала, що таке правило.
Правило? Не треба нам ніяких смердючих правил.
-Медді, тобі подобається ця школа? -Мамуся хотіла, щоб я вчилась тут.
Подобається.
Це все, що мені треба почути.
Добре, іди. Люблю тебе.
І я тебе.
Два цілунки. У лобик.
-Бувай, тату. -Бувай.
Доброго ранку.
Пане Логліне, треба поговорити про дрес-код.
Гарного вам дня!
Тут у нас дрес-код!
Медді, твоя черга. Пропускаєш, чи ставиш?
Ва-банк.
Знову ва-банк?
-Вау. -Знову?
Я все-таки пас.
Ти пас, бо ти лопух.
-А у неї серйозний вигляд. -Не знаю, чи блефує вона.
-Дійсно. -Ану подивись на мене.
Ти поглянь на її лице. Воно незворушне.
У ньому нічого не побачиш.
Я не знаю, про що вона думає.
Та я можу заглянути у розум Медді. Стривайте-но.
Нічого не бачу, хлопці. Я пас.
А я йду ва-банк. Я зараз виграю.
Дивись на це. Бам. Королеви.
-А в тебе що? -Що в тебе?
-Тузи. -Що?
-Ні! -Пара тузів.
-Гарні в тебе карти.
-У неї пара тузів! -Тепер це все твоє. Бери.
-Загрібай свій куш. -Це твоє.
Все твоє.
-Це все моє. -Так. Забирай.
Тільки сьогодні все це не їж.
Круто!
Молодець.
Ти з'їв усі овочі? Що це, торт?
Здорово!
Вони так веселяться. Аж хочеться завести свою дитину.
У мене є. Ота скажена — моя. Медді.
-Привіт, тату! -Привіт!
Бомбочка!
А ти Метт?
Я Метт.
Я тепер знаю, чому Оскар і Роуз наполягали, щоб я прийшла.
-Здається, нас сватають. -Круто.
Я казала їм облишити.
-Я їм те саме казав. -Справді?
Давай їх розіграємо. Хлюпни мені напоєм в обличчя.
Або ми можемо розірвати дружбу з ними.
Знаєш? Я вже якийсь час шукаю білих для дружби.
Це правда.
Тут їх багато. Тож…
Чим займаєшся?
Я аніматорка.
Аніматорка? Це круто. Цікаво.
А я працюю з цим хлопцем.
З Оскаром.
-Привіт. -Мене так звуть.
Не заялозьте його. Жартую. Кажіть, скільки завгодно.
То ви зустрілись на Оліверовій вечірці.
Так.
-Чудово. -Так несподівано.
Буває ж таке, правда?
Розумієте, ти чудовий, ти чудова.
І просто…
-Це не підстава, не думайте. -Аякже.
-Все пройшло гладенько, Оскаре. -Добре.
-Дякую. -Добре.
Чудово.
Дякую.
Привіт, Роуз.
Це нереально.
Мене звуть Ліз.
Облиш цю гру.
Я не граю. Мене звуть… Друзі називають мене Ліззі.
Аніматорка.
І що ти анімуєш?
Я працюю в шоу «Щасливчик Джим».
«Щасливчик Джим». Я знаю його. Медді любить його дивитись.
Ти дозволяєш їй його дивитися?
Так, це ж мультик.
Ти його бачив?
Він так називається, бо йому везе.
-Ти зараз про секс? -Так.
-Я думав, це лепрекон. Так, це лепрекон.
Дуже везучий і дуже палкий лепрекон.
Там є попередження, що це не для дітей?
Точно є.
Ти знаєш, де горщик із золотом?
Бегорра, твій горшик он там.
А веселка щойно піднялася і зникла.
Думаю, ти говориш нісенітниці.
Я б хотів показати тобі всі свої нісенітниці, люба.
Я не проти зробити з тобою усі-пусі.
Я бачу зірки.
Зараз ти побачиш не тільки зірки.
Ну все.
-Я вимкнув. -Тату, у них зараз буде змагання.
Я знаю, цей мультик трохи…
Для тебе він надто жорстокий.
-Ти їй дзвонив? -Замовкни.
-Що значить «замовкни»? -Закрийся. Не будь тупим.
-Чого це я тупий? -Не будь, кажу.
-Медді з цим упорається, хіба ні? -Стоп. Ти не чув?
З чим?
-Що я тобі сказав? -Я зрозумів.
-Джордане. -Дійшло.
-Джордане… -Для цього й потрібні друзі.
Іноді двоє дорослих стрічають одне одного.
Вони закохуються.
Наприклад, у обох поганий зір.
У них це спільне, і відбуваються прекрасні речі.
Вони довго гуляють разом у парку.
Ти розумієш, що це особлива людина.
Але одного дня вони стають дріб'язковими і завдають удару в спину.
-Бо ти хропиш уві сні. -Це ти про що?
Ти починаєш спати на підлозі. Тобі погано.
-Що? -Килимові опіки.
Досить!
-Не досить. -Досить.
І не знаєш, чи знайдеш свою особливу людину.
Ти говориш тільки про себе…
Ти розумієш, він зараз про себе?
Розумію. Та якщо вони подобались одне одному, а потім — ні,
вони можуть знову полюбити одне одного? Було б чудово.
-Так, Медді. -Ого.
Дай п'ять, обійму тебе. Ходи сюди.
Ти така розумна. Просто геніальна.
Так, якщо зрозуміла все, що ти сказав.
Не будь злим. Я хочу… Ти така розумна.
Це в тебе точно не від тата.
Чому ти в хлопчачих штанях?
Не розходьтеся. Не бігайте.
Медді, ти хлопчик?
Ти дівчинка?
Закрийся, тупий!
Медлін!
Я не розумію.
Хлопець її дражнив.
Може, поговорите з його батьками?
Поговорила.
Та він її дражнив, бо вона — єдина дівчинка, що носить штани.
А якщо хлопчик захоче прийти в школу у спідниці?
То це справа хлопця. Зараз 21 століття.
Пане Логліне, Медлін не вистачає жінки як прикладу поведінки.
Я добре розумію, чого моїй дочці не вистачає.
Ви маєте їй показати, що дівчачий одяг також можна носити.
Не розумію, чому з черницями так складно.
Чому так складно?
Що у вашому чернечому таборі трапляється, що робить вас такими суворими?
Я мовчу, бо не хочу, щоб у мене влучила блискавка.
Добре, ось, Медді.
Як тобі ці труси?
Ні. Я хочу ці.
-Хочеш ці? -Так.
Добре, якщо ти хочеш їх.
Ти уходиш?
Так. Роуз прийде, а татко піде.
З Оскаром?
Ні, не з Оскаром.
З Джорданом?
Ні, не з Джорданом.
З жінкою?
Так, із жінкою.
Це тебе хвилює?
-А тебе? -Я перший спитав.
Це сестра Кетлін зі школи?
Ні, це не сестра Кетлін зі школи.
Тоді йди. А хто це?
Це подруга з дня народження.
Знаєш, що?
У мене для тебе сюрприз.
Ці мамині прикраси чекають, доки ти трохи подорослішаєш.
Можеш вибрати те, що тобі сподобається.
-Будь-що? -Що захочеш.
Хочу це.
Ого.
Це подобається.
Який чудовий вибір.
Давай надіну.
Мама є у цьому ланцюжку?
Так, вона є в ньому. У тобі. В мені.
Вона…
Вона у всіх, до кого торкалася.
-То… -І що вона відповіла?
Вона сказала, що мама в ній через ДНК.
-Що? -Так. Богом присягаюсь.
Що? Вона якийсь геній?
Знаєш, Медді просто задає багато питань.
Ми були на шоу про мумій…
Там розповідали про ДНК, то я спробував їй пояснити, що це.
І вона просто…
Що?
Трохи дивно, що ти досі без пари.
У парках з дітьми стільки гарячих матусь.
Зупинись.
Виховувати дитину без пари зовсім не гаряче.
Ми багато працюємо, мало спимо, порпаємось у дитячій блювоті.
-Це гаряче. -Хіба?
-Це гаряче. -Справді?
Це дуже смішно.
Ти просто багато пережив.
Ти з Медді.
Так, ми багато пережили.
Але все добре, розумієш? Ми…
Ми самі, і нам добре.
Чудово тебе розумію.
Я теж сама, і мені добре. Мені подобається те, як є зараз.
Справді?
Певно, у тебе був гарний приклад, як бути татом?
Ні, зовсім ні.
Якраз навпаки, він був протилежністю.
Мій батько показав, що не можна робити.
Я тебе зараз поцілую, добре?
Гаразд.
Думаю, я готова.
Може, мені краще витягнути вставну щелепу?
Залиш її, якщо я не впораюсь, скажу, що це через неї.
Добре.
Тебе турбує, що мене звати Ліззі?
Ні.
Та як захочеш, можеш змінити ім'я.
Добре. Можеш звати мене
«Ваша високість»
або, як мене мама називала, «Величність».
Обирай, що тобі подобається.
Добре. Запам'ятаю.
А як тобі «Хенк»?
Можна називати тебе Хенком?
Чому?
-Ти сказала, будь-яке ім'я. -Добре.
-Домовились? -Добре, спробуємо.
-Давай зараз спробуємо. -Домовились? Спробуємо.
Іди додому, Хенку.
О Боже.
-Дякую за чудовий вечір, Хенку. -Хенку!
-На добраніч!
Ні, добре, досить. Дякую тобі.
На добраніч.
Клас.
Гей.
Ти спізнився.
Що значить, спізнився?
Ти сказав Роуз, що будеш удома об 11.
А знаєш, що? Зараз 11:13.
Так. Спізнився.
Спізнився, але трошки. Привіт, Роуз.
Присягаюсь, я вкладала її.
Справді?
І що ти зробиш? Покараєш за спізнення?
От як? Покараєш татка за те, що він спізнився?
-Так. -Давай.
-Добре. -Шнурки зав'язані?
-У нього шнурки не зав'язані. -Гей.
-Привіт, Медді. -Де тато?
Ну…
Тато мав залишитися на роботі,
та він хотів прийти й подивитися твою гру
і потім поїсти морозива.
Він ні з ким не гуляє зараз,
і я кажу правду.
Я покажу вам, як ця програма
допоможе вам переробити кожну деталь нового центру.
Ви побачите… Що відбувається? Досить.
Перепрошую, день з дітьми на роботі,
щоб ви уявили…
-Ні. -Так.
-Пішли на вулицю. -Ні. Зачекай. Досить, Медді. Зупинись.
Ми збираємось…
У мене ключі. Я їх зараз викину в вікно.
Поклади ключі. Чекай. Поклади…
Дай ключі. Досить. Що ти робиш? Що…
-Твій улюблений фільм? -«Його дівчина П'ятниця».
Чудовий фільм.
«Виховання крихітки».
Зараз згадаю з більш пізніх. Знятих після 40 років.
Спитай мене.
-Твій улюблений фільм? -«Я дістану тебе, покидьку».
Тату!
Що це?
Я серйозно. Побачив щось на вікнах.
Я більше не піддамся на твої хитрощі.
Я дійсно щось побачив на вікні.
Я не збирався хитрувати.
О Боже, у тебе козявка на сорочці. Зніми зараз же.
Прибери її!
Перед вечерею я хотів тобі сказати дещо важливе.
-Добре. -В суботу увечері я буду не вдома,
та мама Дженніфер запросила тебе переночувати.
А можна з тобою?
Зі мною не можна, бо я буду робити дорослі речі.
-Гаразд? -Добре.
-Так? -Так.
Добре, крихітко, час спати.
Ти будеш спати у капцях?
Треба їх зняти.
Добре, лягай.
Гаразд. На добраніч, люба.
Солодких снів, сонечко. Матуся тебе любить.
На добраніч, Медді.
Хочеш зайти до мене?
Навіщо? Грати в покер?
Я не вмію грати в покер.
Я думала про дещо цікавіше.
Ух ти.
Що? Твістер?
Так, різновид Твістера.
Добре.
Тепер, маючи цю інформацію, хочу сказати чесно.
Кажи.
Я просто хочу, щоб…
-Щоб інтереси Медді… -Перші.
-Так. Вона повинна бути… -Розумію.
…в пріоритеті, розумієш?
-Я розумію. -Це…
Дійсно. Розумію.
Добре.
Мені це в тобі й подобається.
Ну…
Тоді треба тебе навчити грати в покер.
ВІТАЄМО НА ЯРМАРКУ АТРАКЦІОНІВ У ВАШОМУ МІСТІ
Клас! Це дивовижно!
Скажи? Буде так весело.
СКАЖЕНИЙ СЕРФІНГ
Гей, це треба зупинити!
Досить.
Гей, зробіть повіль…
Тут надто гучно.
Все добре, Медді? -Так.
Так?
Гей! Вимкніть оце…
Тут надто гучно!
Не відходь від мене, не бійся.
Тату! Ти ударив клоуна!
О Боже!
Йому не боляче, Медді.
Так.
-Дякуємо. -Дякуємо.
Дай мені руку.
Чудовий день, чи не так?
Це найкращий день.
Нічого не може його зіпсувати.
-Такий ідеальний. -Було дуже весело.
Я хотів з тобою поговорити. Поговорімо?
-Давай. -Отже…
Я хочу познайомити тебе з людиною, з якою я зустрічаюся.
Вона мені друг…
Я якийсь час уже зустрічаюся з подругою, розумієш?
Я її часто бачу,
але гадаю, що тобі би також з нею сподобалось.
-Татку? -Так.
Купиш мені льодяник?
Звичайно. Давай тобі ще щось купимо.
Ще цукерок, добре?
Може, візьмемо додому й там закінчимо розмову?
Добре, я не хочу ні з ким знайомитись.
Гей, ходи сюди, Медді.
-Ходи до мене. -Що?
-Привіт. -Привіт.
-Як справи? -Добре, а у вас?
Добре. Медді, це Ліззі.
Привіт! Та ти можеш називати мене Лебідка, Чувиха або Дурилка.
То що ми робимо? Йдемо на чайну вечірку?
Ні?
Я чув, за 15 хвилин там кидають чай у воду, буде круто.
Я також не можу вирішити.
Я чула, що в дитячому музеї є крута виставка павуків.
Хочеш туди?
-Я люблю тарантулів, та ми там уже були. -Так.
Давайте тоді робити, що заманеться?
-Точно. -Так?
-Так, Лебідко. -Імпровізуймо.
Гарно придумали. Ви, дівчата…
-Скажи? Це круто. Може, дуже рано. -Подивіться!
Давай!
І коли пливе човен, махаймо йому.
Готові? Махайте. Отак.
Бачите?
Бачиш, як круто?
Так.
Я грала з цими качками, коли була маленька!
Привіт, Біллі.
Привіт, Белла.
-Ця була твоєю улюбленою. -І привіт, Лілі.
Качка, качка, гусак! Ти ловиш.
О Боже мій. О…
Я зіграю соло.
Соло, так!
Хочеш, намалюємо фортецю?
-Так. -Якого кольору?
Фіолетового та чорного.
І синього.
Буде чудово.
А посередині
можна додати трохи вогняного абощо…
-Точно. -Скажи?
Ух ти.
-Привіт. -Привіт, Лебідко.
-Тобі подобається? -Так, це круто.
Медді, може, не будемо малювати далі?
Чому?
Бо це стіни.
Наш будинок для цього не призначений.
Будинок бабусі…
На його стінах можна писати, бо там білі стіни.
Ви скоро їдете до бабусі?
-Так, у неї буде день народження. -О, добре.
Лебідка ще тут?
Так, вона у коридорі.
-Вона залишиться тут? -Не сьогодні.
Вона побажає тобі на добраніч.
Добре?
Лебідко?
Гей, Медді.
Чудовий був сьогодні день. Тобі сподобалось?
-Так. -Добре.
Вона буде спати в твоєму ліжку, коли спатиме тут?
Фу.
-Ні, на мою думку, це огидно. -Фу.
Так. Огидно до смерті. Вона буде спати у ванні.
Я дам тобі свою подушку.
Як мило. Мені буде набагато зручніше.
-Яка добра дівчинка. -Так.
Учись у доньки.
-Добраніч, Медді. -На добраніч. Відпочивай.
Ти забув два цілунки.
Майже забув.
Один від мене і один великий від мамусі.
Люблю тебе.
Засинай.
Все добре?
Дещо забув.
Я трохи злюся на себе.
Дякую. Ти сьогодні була з нею чудова.
Будь ласка.
Це було неважко. Медді неймовірна.
Може, приїдеш до мене, як відвезеш Медді до школи?
Тобі може пощастити, якщо привезеш латте.
Гаразд.
-Пане Логліне. -Час їхати.
Я так запізнююсь. Вибачте.
У нас у школі правило: дівчатка мають носити спідниці.
Правила? Нам не потрібні смердючі правила.
Так каже тато.
Добре. Та твій тато підписав документ,
коли тебе прийняли до цієї школи,
і згодився виконувати правила.
Сестра Кетлін хоче, щоб ти поважала правила
і одягнула сьогодні цю спідницю.
Це хлопчачі труси?
Дивіться! На Медді хлопчачі труси.
-На Медді хлопчачі труси. -Хлопчачі!
Дивіться, хлопчачі!
-Хлопчачі труси! -Замовкни, Даррене.
-Це ти замовкни. -Попереджую, Даррене.
-Хлопчачі труси! -Хлопчачі!
Бомбочка!
Я хочу до тата!
Де мій тато?
Ми телефонуємо йому.
19 ПРОПУЩЕНИХ ВИКЛИКІВ ШКОЛА СВ. ДЖОЗЕФА
Медді Логлін?
Дякую.
Медді?
-Тату! -Медді.
Гей. О Боже, Медді.
Привіт, крихітко.
Дай, я подивлюся.
-Пане Логліне, я… -Облиште.
Як ти?
Вибач мене, тату.
Що?
Ти вибачаєшся?
Не треба вибачатися. Це тато має вибачитись.
Ходімо. Ми йдемо звідси.
Пане Логліне, зачекайте.
-Ні. -Чекайте, треба накласти шви.
Послухайте мене.
Ми тут не залишимось, бо ви не можете нічого робити.
Я вже тут був. Дякую. Ходімо.
Якщо не накласти шви, у неї буде великий шрам.
Подивись на мене.
Ти така сильна.
Така сильна маленька дівчинка. Добре?
Пишаюся тобою.
Знаєш, хто ще пишається?
Мама пишалася б тобою зараз.
Ми накладемо шви, добре?
Просто стисни мою руку.
Ось так.
Молодець, Медді.
Все добре.
-Привіт. -Привіт.
Я телефонувала. Вона в порядку?
Так…
Вибач, що не відповів.
Я дуже розізлився, бо мав бути там раніше.
Не картай себе. Це була випадковість.
Не можу не картати.
Я картаю себе, бо не був поряд.
Могло статися будь-що. Вона могла втратити око.
Та не втратила.
-Але могла. -Та не втратила.
Можна до неї? Я принесла їй цього веселого хлопця.
Дуже мило.
Думаю, вона спить.
Думаю, зараз вона не готова.
-Для чого? -Для цього. Не готова для…
цього.
Вона не готова, чи ти не готовий?
Слухай, Лебідко, знаєш, у якій лікарні я сьогодні був?
Це та лікарня, де померла Ліз.
Дякувати Богові, сьогодні я приїхав вчасно і тримав її за руку.
Бо з Ліз було по-іншому. Ліз…
я не тримав за руку, бо мене витурили з палати.
Мене виштовхали, а коли я повернувся, її вже не було.
Вона померла, і з її рота стирчала трубка.
Метте…
мені так прикро, що з тобою це сталося.
Це сталося не зі мною.
У тому й проблема.
Зі мною цього не сталося.
-Добре. -Тому не жалій мене.
Я тоді піду.
Передай Медді привіт від мене.
Що сталося?
Не можу знайти мамин ланцюжок.
Що це значить? Ти його кудись поклала?
Я не пам'ятаю.
Медді, що значить, не пам'ятаєш?
-Він міг спасти на майданчику? -Може.
Добре, слухай.
Він знайдеться. Добре?
-Ти маєш поїхати до Хорватії. -Хорватії?
Лише на місяць.
Організуєш там офіс. І все.
А Оскар? Його дружина звідти. Він розмовляє хорватською.
-Справді? -Так.
Однаково. Я відправлю тебе. Бо довіряю.
Говарде, це складно.
Мені складно.
Як я залишу Медді на місяць? Я не можу…
Це чудова можливість.
Коледж не дешевшає.
Коледж? Я не заглядаю далі тижня.
Так воно й буває. Подумай про це.
Мені не потрібно…
Мені треба поїхати у відрядження,
та я не знаю, як залишити її так надовго.
Далі подорожей буде більше.
Вітаю у клубі невпевнених у правильності вчинків.
Татки у цьому фахівці.
Лебідка їде до Міннесоти?
Не думаю, що ми часто її бачитимемо.
Чому?
Бо ми розійшлися.
Що? Ти не говорив зі мною про це.
Не говорив, бо мені не потрібен твій дозвіл.
Подзвони їй і скажи, що ви разом.
Ні. Це так не працює.
Зроби, щоб працювало.
Досить. Не дави на мене. Чому тобі це важливо?
Ти не хотіла з нею знайомитись.
Та тепер я її знаю. Нам треба більше людей.
-У інших людей більше людей. -Про що це ти?
А ми завжди самі.
Пробач, що я твій тато.
Пробач, що завжди поруч. Ти цього хочеш?
Ми не завжди самі.
У тебе є Джордан, Оскар. Є покер по неділях.
Лебідка не приходить на покер по неділях.
Бо вона не грає в покер.
Мені байдуже!
Мені вона подобається. Я люблю бабусь і дідуся Майка, а ми до них не їздимо!
Про що ти? А куди ми їдемо?
Чому так відбувається, що все хороше зразу від тебе забирають?
Я не знаю, що відповісти.
У мене немає відповіді на решту питань.
Більше не став їх мені.
Решту дня, весь переліт
я не відповідатиму на питання.
Чуєш? Час питань закінчився.
Тобі дай палець, відкусиш руку. Неси сумку.
Що? На кого це ти укаєш? На кого…
Не тупай, я сказав.
Нам буде так весело. Твої двоюрідні брати й сестри чекають на тебе, Медді.
Подивишся, яка в тебе кімната. Вона казкова.
Заходьте.
На стіні висять твої малюнки.
Круто.
Люблю розпаковувати речі,
бо не люблю, коли вони лежать зім'яті у сумках,
і нічого не можна знайти.
Я загубила мамин ланцюжок.
Так, тато казав.
Я куплю тобі інший.
Та не той, що подарував мамі тато.
Твоя правда.
Розкажи про маму.
Твоя мама була найкращою.
Бо вона була сильною, розумною.
Ти дуже на неї схожа.
Провести тобі екскурсію маминими місцями?
-Так. -Тільки ми удвох. Пішли.
Тут жила найкраща подруга мами Анастасія.
Стейсі. За їхнім будинком був струмок,
і вони там викопували пуголовків.
Приносили всю цю смердючу грязюку до мене на кухню.
І потім кожного ранку по суботах
твоя мама грала в футбол на цьому полі.
Ви що, переробили кімнату Ліз для Медді?
Так.
-Це проблема? -Це може її збентежити.
Після всього, що сталося, цього нещасного випадку.
То був не зовсім випадок.
Про що це ви?
Якщо б ти виконував правила школи,
а не дозволяв їй робити, що забажає…
Гадаєте, я не знаю?
Думаєте, я не картаю себе за це?
З цим я не сперечатимуся.
-Облиш. -Навіщо я взагалі стараюся?
-Ми всі стараємось. -Ні.
У нас немає нічого спільного, окрім Ліз.
-Нічого спільного! -У нас є Медді.
Майку, я вибачаюся, та я тут не залишусь. Ні.
-Не хочу мати з вами справу. -Як хочеш.
Думаю, у вас обох є дещо спільне.
Що ти робиш?
Ми звідси їдемо. До бабусі Анни.
Я не хочу! Хочу залишитись тут.
Не починай, Медді. Добре? Це не надовго.
Ти ніколи не слухаєш.
-Медді… -Це була кімната мами,
і я хочу бути тут.
Я хочу жити тут із бабусею й дідусем.
Чому ми разом не можемо?
Я не хочу повертатися.
Я не хочу до тієї школи,
хай навіть мама хотіла, щоб я носила форму.
Добре, послухай.
Мама хотіла б, щоб ти була щасливою.
Це те, що мама хотіла б. Ходи до мене.
Як Медді?
Щаслива.
Вона дійсно щаслива там.
Знаєш, про що я думав? Пам'ятаєш, я попросив тата жити у нього,
бо ти не дозволяла робити, що заманеться?
Я добре це пам'ятаю. Він привіз тебе сюди через усе місто.
Він знав.
Його найменш егоїстичний вчинок за все життя.
…тебе.
З днем народження, дорога Меріон,
З днем народження тебе.
Допоможи мені задути свічки. Рахуй.
Раз, два, три.
Хто буде торт?
Сонечко…
Я тобі пообіцяв,
коли ти була немовлям,
завжди робити те, що найкраще для тебе.
Та зараз я не можу переїхати сюди.
Розумієш, та це не означає, що цього не можеш зробити ти.
Ти знаєш, бабуся Меріон та дідусь Майк…
виростили мамусю.
А мамуся була найкращою.
Вона була такою, як ти.
Знаєш…
Ти і твоя мама — це найкраще, що було зі мною.
І я…
Я хочу подякувати…
за те, що дбаєш про мене.
Знай, що я намагався,
та я бачу, що ти щасливіша тут.
Я хочу робити те, чого хотіла б твоя мама.
Два цілунки.
Один від мамусі. Один від мене.
Ну ж бо.
Тобі буде весело.
Буде так весело.
Ти будеш із бабусею і дідусем.
Ти повернешся?
Звичайно, я повернусь.
Татку треба поїхати попрацювати,
зробити деякі речі. І я не хочу чинити егоїстично.
Я хочу, щоб ти проводила час тут, зі своєю сім'єю.
Добре? Буде чудово.
Все буде добре.
Гаразд?
Обійми мене.
-Люблю тебе. -І я тебе.
Слухай, Метте, я знаю, що ти не хочеш цього чути,
але, якщо чесно, ніхто з нас не думав, що ти впораєшся.
Ми думали, в тебе немає й шансів
самому її виростити.
Чесно, ти впорався набагато краще, ніж ми від тебе чекали, друже.
Ти маєш собою пишатися. Ти це зробив.
І вона вижила, правда?
-Я годував її. -Так.
Міняв їй памперси, одягав її.
Так, я добре впорався.
Те, що зробив я, це, певно, самий мінімум для батька.
Цього має бути достатньо, так?
Ти надто суворий до себе.
-Я не хочу сказати… -Я не суворий до себе.
Ніхто не вірив, що я можу виростити своє дитя.
То чому я повірив?
Що я роблю?
Які я рішення приймаю і для кого вони?
Бо я не знаю.
Вип'ємо.
-Не буду за це пити. -Я це зробив.
Метте, заходь.
Закрий двері. Сідай.
Слухаюсь.
У мене погані новини.
Погані новини?
Я уходжу.
Я уходжу, йду вгору тим самим ланцюгом.
І я рекомендував тебе на моє місце.
Я подумав, що тепер у тебе є час зосередитись.
Ти можеш більше їздити у відрядження. Ти готовий.
Отже, це місце може бути твоїм. Також інформую…
про нову зарплату.
Тут написано: «Купи собачого корму».
Переверни.
Нічого собі.
Ось і гроші на коледж.
Не знаю, що й сказати.
Знаєш, що? Ти заслуговуєш.
-Дякую. -Ти вартий цього.
Знаєш, я пишаюся тобою.
Я відчував, що я для тебе приклад батька.
Не батька, та, може, дядька або двоюрідного брата.
Старшого брата.
Може, сусіда? Так, мабуть, сусіда.
-Старшого сусіда. -Зрозуміло.
І я не хочу тут розводити соплі.
Необов'язково пояснювати.
Та я хочу сказати…
Я радий, що не звільнив тебе.
Я…
І я.
Ти гарна людина.
Тож дуй до Хорватії, влаштуй усе.
-Наступного місяця — Лондон. -Гаразд.
Підіймаю ставку.
Що це?
-Не гай час. Пасуй. -Не пасуй, Джордане.
У мене у одного це відчуття?
Вам не дивно, що Медді тут немає?
-Дивно. -І мені.
Ми зазвичай граємо…
-На печиво… -…печиво.
Печиво. Чіпси також підуть.
Хоч гра на гроші, та у тебе є печиво?
-Ви хочете грати на цукерки? -Так.
-Було б чудово.
Я принесу печиво.
І прослідкую, щоб ви усе з'їли.
-Добре. -Чуєте?
-Гаразд. -Краще вам з'їсти усе печиво.
Або матимете проблеми.
Хай тільки залишиться хоч один шматочок.
Міг просто сказати, що теж за нею сумує.
Ці перекуси підуть.
Не найкращі, та є бразильський горіх.
Друже, я такий вдячний тобі, що ти мене взяв із собою.
Буду допомагати.
Мій хорватський трохи заржавів.
Скажи пару фраз.
Звичайно. Добре.
Повторюй за мною. Začepi!
Začepi!
-Začepi! -Що це значить?
Це значить «замовкни».
-«Мовчи»? -Začepi.
Навіщо мені ця фраза?
Ну, ти ніби мене не знаєш.
-Začepi? -Так.
Моя дружина її завжди каже. «Začepi».
Розумієш?
Подивись на качку.
Подивися на качечку.
Подивись на неї.
Подивись, які каченята.
Так.
Подобається каченя?
Так?
Подобається це каченя?
Ні? Поглянемо на наступне.
А це тобі як? Подобається?
Ні? Гаразд.
Ця качка була улюбленою.
-Це її улюблена. -Бо вона завжди дивиться на сонце.
Добре. Люблю тебе, тату.
Подзвоню, як приїду в гуртожиток.
Ні, я не нервуюся.
Так.
Так. У мене все вийде.
-Брате. Дивись. -Що?
О Боже мій.
Медді. Гей.
Іди сюди. Ти можеш, Медді.
Джордане!
Давай, Медді!
-Тупцюй сюди. -Давай.
-Ти це бачиш? Ти дивишся? -Бачу.
Господи.
Гей! Джордане!
Вона ходить!
Біля нас хтось цибулю ріже, чи що? Не знаю.
Готова до першого дня?
Буде важко, бо вона завжди була тільки зі мною.
Може каверзувати без мене. Та ти велика дівчинка.
Два цілунки. Один від мене і один від мамусі. Добре?
Медді…
Я тут трошки побуду.
-Звичайно, залишайтесь. -Добре?
Вже потрібно на посадку.
Ти у літаку любиш спати чи розмовляти?
Я роблю і те, і те. Розмовляю уві сні.
Якщо так станеться, то просто штовхни мене
або, може, спробуй поговорити зі мною.
Бо я зазвичай кажу щось цікаве.
Я в тебе вірю.
Дякую, друже. Це мило.
Я також у тебе вірю.
-Метте? -Я в тебе справді вірю.
На посадку, взагалі-то, туди.
-Метте? -Začepi!
Зрозумів.
Привіт.
Татку!
-Не знала, що ти сьогодні приїдеш. -Це сюрприз.
-Знаєш, що? -Що?
Дивися, що я знайшов.
-Ти його знайшов! -Знайшов.
Знайшов і кажу собі: «Треба летіти сюди,
щоб віддати його тобі особисто». Ходи сюди.
Дай, подивлюся.
Поїхали додому.
Не плач.
Не буду.
Де б ти не був, я з тобою.
Де б ти не була, там буду і я.
Обіймемося.
-Приїдеш до нас на Різдво, добре? -Гаразд.
Іди, Медді. Тримай речі.
Ось. Бери.
Хочу подякувати, Меріон.
За розуміння.
Я вже нічого не розумію.
Але я знаю, вона би тобою так пишалася, Метте.
Вона сказала, що ти той самий,
коли ти прийшов з квіточками з магазину.
Ти їх так міцно тримав, що поламав стебла.
Пам'ятаю.
Я так нервувався.
Я пам'ятаю той день, ніби це було вчора.
Це й було вчора.
Бережи її.
Бабуся любить тебе.
І дідусь тебе любить. Обіймемося.
Добре, опускаю тебе. Гаразд.
Наглядай за татком. З Богом.
Побачимося, Майку.
Татку?
А біля нас є школи, де не потрібно вдягати форму?
Є, та я думаю віддати тебе зразу до коледжу.
Тому не хвилюйся про це, добре?
Привіт.
Ми були поряд, то вирішили заїхати.
Не були.
-Ми були неподалік. -Не були.
Не були ми.
Ми не були поруч, але вирішили привезти тобі квіти,
щоб сказати: «Вибач, що був ідіотом».
Хотів привезти тобі квіти,
та не знав, де ти, і не хотів залишати на сходах.
Бо їх може хтось украсти,
і ти їх ніколи не побачиш. Розумієш?
Знаєш, у цій будівлі справді багато крадіїв квітів.
-Не хотів про це казати, але так. -Хитро придумав.
Медді?
Дуже рада тебе бачити. Як ти?
У мене один зуб дуже хитається. Дивись.
Скоро до когось завітає зубна фея.
То я візьму квіти.
Пробач мені.
Вибачиш мене?
Мені треба перемовитися з Медді.
Добре.
Гаразд. У мене до тебе дуже серйозне питання.
Які твої улюблені смаки морозива?
Суничне.
Люблю суничне.
Ванільне.
Кавове.
Стривай. Кавове?
Справді? Ти любиш кавове морозиво?
Отакої.
Та справжня кава тобі не подобається, так?
Вона для мене надто міцна.
Так, вона міцна.
Якщо він даватиме тобі каву, одразу напиши мені, гаразд?
Домовились.
Моя люба.
Добре.
Він уже достатньо довго чекає?
Мабуть, так.
Я теж так думаю.
Пішли.
Ми з Медді збираємося за морозивом.
Третім будеш?
Певно, так.
Буду.
Це наш танець морозива.
Морозиво.
У мене є морозиво.
Гей, у мене є морозиво.
У мене є морозиво.
Упустиш його.
А в мене немає грошей.
Упустиш.
Більше немає грошей.
Упустиш.
Немає грошей, Не упусти його.
Гей, гей.
Не упусти його.
Точно хочеш повернутися?
Все добре. Я не боюся.
Гаразд.
Це тільки до кінця року.
Якщо не сподобається, знайдемо іншу школу.
Якщо ти не боїшся, знаєш, що?
Я також не боюся.
Вітаємо, пане Логліне.
З поверненням, Медді.
Цікавий костюм ви сьогодні обрали.
Я у формі, Медді у штанях.
Чудово виглядаєш, Медді. А ми змінюємо дрес-код.
Дякую.
Щасти в школі.
Гей, Медді.
Я тебе отак люблю.
Гей.
Не вмію я танцювати.
Щасливого дня.
Переклад субтитрів: Катерина Мельниченко