Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Le mulțumim custozilor și proprietarilor tradiționali ai țării
în care a fost făcut acest film.
Recunoaștem legătura lor continuă cu pământul, apele și cultura
și le omagiem bătrânii, trecutul, prezentul și emergența.
Vă mulțumesc!
„Suntem copleșiți de o criză mondială masivă,
iar voi lăsați copiii să vă rezolve problemele.”
Elevii au chiulit astăzi de la ore
pentru a protesta împotriva schimbărilor climatice.
Ei cer ca prim-ministrul să fie demis
și să renunțăm la combustibilii fosili.
ScoMo trebuie să plece!
ACȚIONEAZĂ ACUM!
Peste 11.000 de oameni de știință din întreaga lume
au emis astăzi un avertisment declarând o urgență climatică.
Australia a înregistrat cel mai cald și cel mai uscat an.
S-au emis avertizări azi-dimineață și pentru sezonul incendiilor de vegetație
de care autoritățile se tem că ar fi cel mai rău de până acum.
Ne așteaptă condiții extreme
și totul se reduce la schimbările climatice.
Australia este un distilat al dilemelor lumii
când vine vorba de schimbările climatice.
Dar povestea nu are niciun sens
dacă nu înțelegi cum este Australia de fapt.
Încă de la începuturile sale,
este o țară care a depins de combustibili fosili.
Acum suntem cel mai mare exportator de cărbune din lume,
cel mai mare exportator de gaze din lume, și auzi același lucru la nesfârșit:
„Dacă nu avem combustibili fosili, nu avem nimic.”
Suntem, de asemenea, un continent foarte plat, uscat,
care este extrem de vulnerabil la schimbările climatice.
Știam că vom începe să simțim impactul înaintea tuturor.
Și am ignorat imaginea de ansamblu plătind scump.
Acum, la incendiile de vegetație catastrofice din Australia.
Peste 200 de incendii în două dintre cele mai populate zone din Australia.
Climatologii spun că incendiile de vegetație
sunt un avertisment pentru ce poate să vină în toată lumea.
Asta ar putea fi noua normalitate.
Cea mai mare tragedie din cumplitul sezon de incendii din Vara Neagră
este că ne așteptam la asta.
VĂPAIE
Primul meu incendiu a fost în 1971. Aveam doar 12 ani.
Niște prieteni au sunat și au spus că focul urcă pe deal spre noi
și am plecat cu topoare, greble și saci de iută.
Nu puneai întrebări. Asta făceai.
În Australia, incendiile sunt ceva normal.
HEI! FOCUL TĂU!
Incendii mici din Munții Albaștri, întețite de vânturile din nord,
au lovit orașele și satele cu o viteză fulminantă.
INCENDIU DE VEGETAȚIE
În fiecare an sunt incendii de vegetație.
În anumiți ani sunt cumplite.
În alți ani, nu prea.
Dar există incendii în fiecare an.
Ajutați-ne.
La început era foarte rudimentar.
Luai ramuri de copaci ca să stingi flăcările.
Saci uzi, greble.
Acela a fost primul meu mare incendiu,
și atunci am știut că asta e cariera pe care vreau s-o urmez.
M-a prins.
GREG MULLINS FOST COMISAR DE POMPIERI
Și nu am intenționat să devin șef,
dar în retrospectivă, a fost o sete de cunoaștere.
Guvernul a decis că sunt cel mai potrivit pentru asta la momentul respectiv,
și a fost un incredibil privilegiu și o onoare.
Eram obișnuit cu o acumulare lungă într-un sezon rău de incendii.
Tatăl meu ar spune:
„Copacul acela înflorește cu o lună mai devreme.
„Asta înseamnă că e foarte uscat.
„Uită-te la culoarea frunzelor pe acel copac Banksia.
„Înseamnă că trebuie să sape mai adânc după apă. Îi cad frunzele.
„Privește furnicile. Ce gândaci ies în ce moment al anului?”
Și, în 1994, s-a încălzit brusc și bătea vântul și era secetă.
Pădurea tropicală din Queensland se usucă
și animalele mor de foame după cele mai uscate trei luni de peste 80 de ani.
Mi-am dat seama că ceva e ciudat.
Ia-le pe toate, amice.
New South Wales a fost lovită de incendii enorme simultane.
Doamne!
Frate!
Foc! Incendiu!
Acesta este cel despre care pompierii au avut coșmaruri.
Fiecare hectar de pădure are tone de combustibil uscat gata să explodeze.
Există temeri grave despre cât de departe va ajunge devastarea.
Locuitorii luptă pentru a-și proteja casele,
dar pentru unii, lupta a devenit prea mult.
Este cea mai cumplită experiență pe care ți-o poți imagina.
În 1994, mi-am pierdut casa într-un incendiu de vegetație care a ars totul.
Am plecat în pantalonii scurți pe care-i purtam
încercând să lupt cu acel foc.
Din fericire, familia mea a supraviețuit, dar am pierdut vecini.
Am pierdut patru oameni în acel incendiu.
Am urmărit dezvoltarea climatologiei în ultimii 30 de ani.
TIM FLANNERY OM DE ȘTIINȚĂ
E unul dintre cei mai importanți cercetători în schimbările climatice.
Numele lui, Tim Flannery.
2007 PREMIILE AUSTRALIANUL ANULUI
Ne apropiem de un prag al schimbărilor climatice periculoase,
iar timpul de acțiune e limitat.
Oamenii de știință au fost foarte clari legat de ceea ce se întâmplă.
Priviți poza Pământului, câte lumini sunt aprinse.
Imaginați-vă câți combustibili fosili sunt arși.
Aceste gaze cu efect de seră captează energia termică de la suprafața planetei.
Acționează ca o pătură pe pat.
Temperatura tot crește.
Un nou studiu al schimbărilor climatice în estul Australiei a produs
cele mai puternice dovezi de până acum că se manifestă efectul de seră.
Creșterea reflectă creșterea nivelurilor de dioxid de carbon
din atmosferă în acel timp.
Ceva chiar se întâmplă.
Am început să citesc, să studiez și să pun întrebări
și am descoperit niște ziare vechi despre schimbările climatice și mi-am zis:
„S-ar putea să fie ceva aici.” Și în anii următori
mi-am dat seama că așa era.
Ai presupune că aproximativ o dată pe deceniu
există un incendiu devastator în New South Wales.
Dar, după 1994, am avut din ce în ce mai multe astfel de incendii.
Pierdeam case în 1997, trei ani mai târziu.
Ziua de Crăciun, 2001, incendii masive.
2002, mai multe incendii.
2003, orașul Canberra, pompierii abia au scăpat cu viață.
Du-te!
2009, Victoria.
Avem în mod regulat incendii de proporții uriașe
și totul se reduce la schimbările climatice.
Incendiile deveneau din ce în ce mai cumplite,
și am știut că asta e
exact ceea ce au prezis oamenii de știință pentru Australia,
sezoane mai lungi cu incendii, incendii mai intense,
și, din păcate, asta vedeam.
Comunitatea se teme oarecum
că încălzirea globală ar putea duce la secete mai lungi.
În special...
Dacă aceasta este o temere întemeiată e...
o chestiune care este foarte mult dezbătută.
Am urmărit războaiele climatice din Australia în ultimii 14 ani.
MARIAN WILKINSON JURNALISTĂ/SCRIITOARE
Planurile de a extinde industria cărbunelui vizează o scară uluitoare.
A fost un efort concertat pentru a submina
știința schimbărilor climatice.
ÎNTUNERIC FĂRĂ MINERI
Dioxidul de carbon nu afectează temperatura.
O inversare completă a ceea ce răspândesc oamenii ăștia.
Minciunile și înșelăciunea lor.
Ați râs de schimbările climatice.
Cred că ceea ce am spus de fapt a fost că ideea științei
schimbărilor climatice e un pic parfumată.
TONY ABBOTT FOST PRIM-MINISTRU
Am fost primul și singurul comisar pentru climă din Australia,
am fost în funcție trei ani,
răspândind vorba despre schimbările climatice,
preluând știința complexă și făcând-o ușor de înțeles pentru oameni.
Evenimentele meteorologice extreme vor deveni mai frecvente și mai severe,
conform raportului din partea Comisiei Climatice.
Dar presa a luat-o razna.
Criticii au etichetat Comisia Climatică „absurditate alarmistă”.
Oamenii ăștia sunt disperați. Schimbările climatice, totul este o farsă.
Afară! Minciuni!
Apoi a fost ales guvernul conservator,
și primul lor act a fost să ne dea afară. Nu exista niciun motiv economic.
A fost pentru a scăpa de Comisia Climatică.
MINCIUNI - FLANNERY
Trebuie să fie demascat.
Era ceva desprins din benzile desenate.
PARLAMENT
Oamenii au vrut să acționeze mai devreme, dar erau interese în joc.
SCOTT MORRISON PRIM-MINISTRU
Scott Morrison, desigur, acum este prim-ministrul nostru,
s-a ridicat în parlament și a arătat o bucată de cărbune.
Dle Președinte, aici e cărbune. Nu vă fie frică.
Nu vă temeți, nu vă face rău.
Trezorierul știe regulile despre recuzită.
E cărbune.
Desigur, acest cărbune
nu era o bucată murdară de cărbune cu praf pe ea.
Această bucată de cărbune era de la Consiliul Mineralelor,
așa că a fost bine curățat pentru ceea ce a fost
în esență o prezentare de marketing.
Dle Președinte, cei din opoziție au o frică
ideologică, patologică de cărbune.
Nu există cuvânt oficial pentru fobia de cărbune, dle Președinte,
dar asta e boala care îi afectează pe cei din opoziție.
Pierderea locurilor de muncă, stingerea luminilor,
oprirea aparatelor de aer condiționat
și forțarea familiilor australiene să fiarbă în întuneric
ca urmare a politicilor lor învechite, dle Președinte.
Se vor pierde slujbe. Bebelușii vor muri în spitale când se ia curentul.
Acesta este refrenul constant.
Nu putem accepta ca copiii să vină de la școală
și să nu aibă un prăjitor de pâine în casă...
BARNABY JOYCE FOST DEPUTAT
...pentru că nu au curent, un frigider.
Unul dintre punctele slabe a fost dezbaterea privind mașinile electrice.
Răspunsul lui Scott Morrison a fost,
printre altele, pe lângă acest tăvălug...
N-o să-ți remorcheze rulota. N-o să-ți remorcheze barca.
Nu te va duce în locul preferat de campare cu familia ta.
O asemenea dezbatere infantilă, într-o campanie politică,
m-a făcut să înțeleg, în 2019, că nu am evoluat.
Mii de elevi din întreaga țară
vor ca politicienii să știe că s-au săturat.
Cer să se ia măsuri pentru schimbările climatice, iar mâine
vor pleca de la școală.
Aveam 16 ani când am început.
Oamenii aud asta și zic: „Foarte mică.”
Și mulți adulți spun:
„Ești atât de tânără. Ai făcut atâtea. Sunt mândru de tine.”
„Îmi dai speranță”, ceea ce... Să nu încep să le spun câteva!
#ACEASTA ESTE SCHIMBAREA CLIMATICĂ
DAISY JEFFREY ACTIVISTĂ PENTRU CLIMĂ
Am aflat că în Sydney va fi un protest pentru climă și m-am gândit:
„Trebuie să mă implic, să-mi implic prietenii.
Trebuie să luăm cât mai mulți oameni din școli.”
Îmi amintesc că în timp ce mergeam spre piața unde urma să se țină,
am dat colțul.
Și era... o mare de adolescenți
transpirați.
TREZIȚI-VĂ, OAMENILOR, ȘI VOI SUNTEȚI ÎN PERICOL
Sydney a fost blocat de oameni supărați pentru schimbările climatice,
cărora li s-au alăturat milioane de oameni din lume
în cel mai mare protest față de starea planetei noastre.
Suntem în pragul celei mai mari catastrofe
cu care s-a confruntat vreodată omenirea, iar guvernul nostru nu face nimic!
E ca și cum ai dirija o orchestră.
Vrem un viitor sigur! Cine mă susține?
Mulțimea devine muzica, energia
în acea determinare, acel val de speranță.
Acel val a continuat să se spargă deasupra mulțimii.
Oamenii erau foarte încântați.
Protestul nici nu începuse și ne făcuserăm treaba.
Reacția prim-ministrului a atras multă publicitate.
Noi nu sprijinim ideea de copii care nu merg la școală
pentru a participa la lucruri care pot fi rezolvate în afara școlii.
Astfel, vrem mai multă educație și mai puțin activism în școli.
Ne-am zis: „Dispari!”
Iar acelor adulți le transmitem să râdă de noi,
să ne atace, să facă ce vor cu noi,
pentru că sunt de partea greșită a istoriei.
Peste 300.000 de oameni au ieșit în stradă,
ceea ce, dacă ești australian, ai să înțelegi.
Australienii nu protestează.
Cea mai bună zi din viața mea. Cea mai bună zi. Nimic nu poate învinge asta.
Îmi amintesc că am venit acasă și mă gândeam: „La naiba!”
Vrem măsuri climatice. Când le vrem? Acum!
NU MĂ LĂSA SĂ DISPAR
E cald aici! E prea mult carbon în atmosferă!
Parlamentul a tăcut mâlc.
Dar, dintr-odată, presa Murdoch n-a mai fost atât de tăcută.
Așa-numiții activiști, mai mult anarhiști,
protestează pe străzile noastre în aceste zile.
Minciuni, dezinformare.
Copiii sunt complet spălați pe creier,
spun fix opusul adevărului.
A fost pentru prima dată când am simțit o anxietate climatică,
pentru că cei care au fost la putere în ultimii 30 de ani
au știut despre această criză și au decis în mod deliberat nu numai
să nu facă nimic legat de asta,
dar și să lupte împotriva celor care vor să facă ceva.
Vreau ca copiii care cresc în Australia să gândească pozitiv la viitor.
Dar nu vreau ca copiii noștri să se preocupe de aceste probleme.
Indiferent de provocările întâmpinate, le vom face față ca întotdeauna.
Mă simt ca și cum am intrat somnambuli într-o catastrofă.
Toate semnele de avertizare erau prezente.
APRILIE, 2019
Greg Mullins, cel mai experimentat comisar de pompieri,
a venit și ne-a zis: „Ne confruntăm cu un dezastru fără precedent.”
Doi ani la rând, am avut cel mai uscat an înregistrat
pentru estul Australiei.
Și anul ăsta arată ca cel mai călduros an înregistrat.
Cum o să ne descurcăm cu situația incendiilor?
Încercăm să-l ajutăm pe Greg să obțină o audiență cu prim-ministrul nostru,
pentru că asta e o chestiune de catastrofă națională.
I-am scris prim-ministrului în aprilie 2019 și i-am spus:
„Dle Prim Ministru,
ne așteaptă incendii de vegetație catastrofale.
Ne-am dori o întrevedere cu dvs.
Va fi un șoc. Anul ăsta avem nevoie de tot ajutorul pe care-l putem primi.”
SERVICIILE DE URGENȚĂ NU SUNT PREGĂTITE PENTRU VREME EXTREMĂ.
„Trebuie ca armata să ajute pompierii,
vrem fonduri pentru flota aeriană de pompieri.
Dar trebuie să știți despre asta, dle Prim Ministru.”
Pur și simplu nu l-a interesat.
2019 este un bulgăre de zăpadă care se rostogolește.
Se face din ce în ce mai mare.
Nu mai era deloc umiditate. Și am privit pădurile murind.
Aveam un sentiment cumplit
că totul ne prinde din urmă.
Dar trebuie să spun
că nu am prezis cât de brutale urmau să fie incendiile
pe parcursul verii.
Ce s-a întâmplat în Vara Neagră a zguduit Australia din temelii.
Știi, când te uiți la un film
și e pe fundal un bâzâit de drone?
Și crește în volum.
Și știi că se va întâmpla ceva și că va merge prost.
Așa a fost. A ars mocnit.
Și apoi, dintr-odată, a fost masiv.
Până în acel punct a fost cumplit.
Regiunile Victoria și New South Wales au devenit extrem de secetoase.
Și era ca o apăsare.
Am intrat în pădure
pentru că am vrut să înregistrez ce văd.
BRUCE PASCOE SCRIITOR - MALLACOOTA, VICTORIA
Îmi făceam griji pentru că copacii cresc foarte aproape unul de altul.
Între trei și cinci sute de copaci pe 4.000 mp.
E o pădure foarte volatilă.
Și orice foc acolo explodează ca o bombă.
Am ieșit din iarnă doar de 13 zile
și există cel puțin 40 de incendii de vegetație în tot ținutul.
Astăzi, mesajul autorităților a fost clar. „Pregătiți-vă!”
Lucram la un ziar pe coastă.
Începuserăm deja să scriem despre incendii...
RACHEL MOUNSEY MALLACOOTA
...încă din septembrie.
CEA MAI CUMPLITĂ
AMENINȚARE DE FOC
Toată lumea fotografia incendii.
INCENDIU DE VEGETAȚIE TEMERI
Izbucneau peste tot... Telefonul suna continuu...
Și apoi... „Uite, mai e un incendiu.”
Așa că, era o tensiune în aer că urma să se întâmple ceva.
Iar pe aici era secetă mare.
În plimbările pe care le făceam zilnic
am văzut că plantele încep să moară și să se ofilească.
Până în noiembrie
pământul se făcuse ca betonul.
Tuturor li se uscase gazonul.
Mallacoota e foarte izolată.
Și mulți localnici vechi era foarte îngrijorați
că acesta avea să fie anul.
Dar cel mai mare semn de avertizare a fost când a ars pădurea tropicală.
Aceste păduri nu au ars niciodată.
Suntem martori direcți la atât de multe procese de schimbare
în jurul nostru.
Practic, suntem chiar în mijlocul
uneia dintre cele mai vechi păduri de pe planetă.
Neschimbată de zeci de milioane de ani.
Când s-au despărțit continentele, când asteroizii au lovit lumea.
Acei copaci sunt ca un arc prin timp și spațiu.
Dar drept consecință a acestor schimbări climatice,
au început să se usuce.
E un proces de destindere profundă a timpului,
de a trage preșul de sub picioarele acestor specii
care au avut întotdeauna condițiile de care au avut nevoie,
încă din vremea dinozaurilor.
Incendiile din Vara Neagră au ars aceste refugii antice.
În prezent există 51 de incendii active în tot ținutul,
23 dintre ele necontrolate.
Amenințarea incendiilor coincide cu un val periculos de căldură,
forțând pompierii să declare o situație de urgență fără precedent.
Sunt pompier de 60, 65 de ani...
- Șaizeci de ani. - 65.
Am stins incendii peste tot în New South Wales și Victoria
și n-am mai văzut așa ceva.
Focul s-a aprins și nu s-a mai oprit.
L-au atacat cu bombardiere.
Cisterne mari aruncate din aer.
Orice au făcut, a coborât în jos pe coastă.
Flăcări imense se vor combina pentru a forma
un foc masiv și toată lumea e în alertă maximă.
Am știut că mai devreme sau mai târziu urma să fie rândul nostru.
Îmi amintesc că le-am spus oamenilor: „Acest lucru este grav.
Acest incendiu va avea impact asupra Cobargoului.”
Nu am știut că era o chestiune de ore.
Pe la 4:00 dimineața...
La 3:00. Era ora 3:00.
La 3:00 dimineața, m-am trezit, am ieșit afară și mi s-a părut ireal.
Tot orizontul la vest avea o strălucire roșie stranie.
Da.
Am intrat, am trezit-o pe Mary și i-am spus:
„Trezește-te, iubire. Ia micul dejun. Focul ăsta o să lovească.”
E și mai întunecat!
Mamă!
E și mai întunecat!
Pe 30 decembrie, CFA a organizat o întâlnire de urgență a comunității.
Mai aveam probabil încă vreo 7.000 de turiști în oraș.
Oamenii au fost anunțați să plece.
Mulți oameni nu au plecat.
M-am dus în parcul de rulote și am întrebat oamenii
despre cerul care abia se vede.
Și cred că era un sentiment gen:
„Ei bine, am venit aici în vacanță și voi fi bine.”
Cred că, în acel punct, toată lumea încă credea că nu se va întâmpla nimic.
Nu crezi că se va întâmpla cu adevărat.
La un moment dat, îmi udam mașina
și o proastă a venit la mine și mi-a zis:
„De ce risipești apa? Nu ai nevoie de mașină.
De ce îți speli mașina?”
I-am spus: „O ud ca să n-o aprindă tăciunii.”
Zic: „Locuiești aici?”
Zice: „Nu, sunt în vizită.” Îi zic: „Du-te acasă.”
În vacanță în timp ce casa arde.
Scott Morrison se relaxează în Hawaii
în timp ce țara se confruntă cu o catastrofă fără precedent.
DECEMBRIE 2019
Când am văzut că Scott Morrison pleacă în vacanță în Hawaii
în mijlocul acestui dezastru pe care l-am fi putut
face mai puțin grav, mi-a venit să plâng.
PRIM-MINISTRU CRĂCIUN FERICIT
Își scurtează vacanța,
lucru pe care biroul său a refuzat să-l confirme sau să-l nege zile întregi.
Cred că a fost foarte clar încă de la început,
când incendiile au început să fie serioase,
că Scott Morrison nu a înțeles gravitatea situației.
Înțeleg că oamenii ar fi fost supărați să afle
că eram în vacanță cu familia
în timp ce familiile lor erau supuse unui mare stres.
Ei știu că nu mă pot duce acolo ca să țin de un furtun.
Nu am pregătire de pompier.
A văzut lucrurile strict din punct de vedere politic.
El nu a vrut ca incendiile să fie o problemă,
o mare problemă națională, pentru că era îngrijorat
că ar deschide problema schimbărilor climatice.
Australia se luptă cu incendii puternice dinainte
ca Australia să devină o țară și cu mult înainte.
El a fost prea influențat de puterea presei Murdoch.
Focul face parte din peisajul nostru. Întotdeauna a făcut.
Oamenii din politică i-au luat pe tipii ăștia,
pe aceste femei foarte în serios.
Schimbările climatice provoacă aceste incendii? Nu.
Minciunile.
Știm ce cauzează incendiile. Cineva trebuie să le aprindă.
Da, incendiere. Au spus: „Aceste incendii au fost începute de incendiatori.”
Nu poți da vina pe schimbările climatice pentru incendii,
mai ales atunci când multe sunt aprinse în mod deliberat.
Problema e că Australia are o problemă cu incendierile.
Nu poți da vina pe încălzirea globală, schimbările climatice
sau cui i se mai spune lui Bau Bau zilele astea.
#URGENȚĂDEINCENDIERE NU #SCHIMBARECLIMATICĂ
E TIMPUL CA CLIMARETARZII SĂ SE TREZEASCĂ #URGENȚĂDEINCENDIERE
E DEZGUSTĂTOR CĂ OAMENII AR FACE ASTA! DUMNEZEU SĂ BINECUVÂNTEZE AUSTRALIA!
Numai prostii.
Nu puteau accepta că ne confruntăm cu cele mai grave incendii din istorie
cauzate clar de schimbările climatice.
Cred că până la tragedia din ajunul Revelionului
guvernul nu a înțeles.
Oamenii, comunitățile sunt izolate. Sunt încolțiți.
Focul se apropia din toate părțile.
Te culcai văzând un foc
și te trezeai și era tot acolo,
mai aproape decât fusese,
și asta te dobora.
Așa că trebuia să ai noroc,
iar Mallacoota a avut un noroc de groază.
Unde sunt cheile mele? Mi-a văzut cineva cheile?
Nu vă faceți griji. Vă urcăm în mașina asta.
- Asta e mașina mea. - Nu vă faceți griji.
- N-o pot deschide. - Nu contează.
Haide!
S-a declanșat o sirenă. Și telefoanele noastre s-au deconectat.
Și trebuia să fim evacuați imediat.
Și m-am întors și venea spre mine.
Hai!
Strălucirea asta roșie.
Hai!
Era portocaliu și fum.
Fulgere pe cer.
Mașinile mergeau spre Bastion Point Beach.
Oamenii se pregăteau la debarcader,
alții mergeau la Hall.
Există o fotografie a unei localnice care-și ține cățelușul în brațe.
Voia să plece, dar voia și să rămână.
„Vreau să rămân pentru că aici locuiesc, aici mi-e locul.”
Și iată-ne aici.
Trebuia să decidem dacă plecăm, dacă rămânem,
de parcă ne urmărea un monstru.
Și vântul. Nu mai suport vântul.
Nu pot sta afară fiindcă îmi amintește
de acel urlet pe care-l auzeam.
Puteai să auzi. Era...
Era ca un dragon...
Și apoi s-a făcut beznă.
Aici Mallacoota, e 9:13 dimineața.
Absolut incredibil. Beznă totală.
Cad tăciuni din cer.
O prietenă mi-a trimis mesaj: „Ești bine?”
Și am făcut poze și i-am trimis.
Mi-a zis: „Le-ai făcut aseară?”
I-am zis: „Nu, acum.”
Era foarte înfricoșător.
Nu-ți puteai vedea mâna în fața ochilor.
Vântul s-a întețit și împinge focul direct spre noi.
Motivul pentru care e întuneric beznă
e că toată cenușa creată de foc
merge înaintea flăcărilor.
Deci, asta te lovește prima dată.
Și apoi, pe măsură ce se apropie incendiul,
cenușa se curăță și se vede acest cer de un roșu intens.
Stăteam în față la Hall.
Voiam să văd cât pot de mult.
Dar un voluntar CFA a venit și m-a bătut pe umăr și mi-a spus:
„Trebuie să intri.”
În Hall spațiul se aglomerase
și au acoperit ferestrele ca să nu poți vedea afară
și tot ce puteai vedea era focul prin luminatoare.
Astfel că puteai vedea doar strălucirea roșie și pâlpâirea.
Și noi stăteam întinși pe jos.
Îmi amintesc că stăteam pe jos
și mă întrebam: „Cum o să scăpăm din asta?
Cum vom ieși, de fapt, din asta?”
Și apoi m-am gândit că-mi pun copilul în situația asta, și...
Poate că am eu imaginația bogată, dar a fost chiar...
Un lucru real pe care nu-l știai
era dacă o să trăiești sau nu,
pentru că putea să iasă nasol. Da.
Era ca și cum ai fi fost într-un avion care se prăbușește.
Așa m-am simțit.
Laterala casei noastre era foarte fierbinte,
și mă loveau mici tăciuni roșii.
Și căldura era enormă, așa că m-am pus la pământ.
Am fost șocat de ferocitate.
Era o chestiune de jumătate de oră și am rămas fără apă.
Trebuie să evacuăm!
Vă rog să evacuați!
Rămăseserăm fără apă, fără curent,
- ...și nu aveam mașini de pompieri. - Da.
Toate comunicațiile au dispărut. Radiourile erau distruse.
Orașul era la mila focului.
I-am zis lui Mary: „S-a zis cu casa.
S-a zis cu magazinul.”
A fost aproape ireal.
Dumnezeule!
Vuietul și zgomotul erau îngrozitoare.
Am zis că e un monstru hain.
Mamă!
Da.
Pentru un om normal care se luptă cu un incendiu de vegetație,
focul aproape se comportă ca un animal, un prădător care se joacă cu tine.
Îl vezi cum se târăște spre tine blând și inofensiv.
Mamă! Cangur! Bine, vin pe aici.
Într-o oră, se va schimba,
ar putea arde casa unui vecin dar pe a ta, nu.
Sau o arde pe-a ta și le ocolește pe cele din jur.
Deci, psihologic este foarte dăunător să ai de a face cu acest stres.
Și apoi, când focul vine, desigur, e o catastrofă.
De obicei amintirile revin mai mult în zilele înnorate,
când nu este cer tocmai senin
și te uiți în sus la o creastă.
Declanșează ceva și văd doar flacără.
Vuietul focului era...
Nu am cuvinte să-l descriu.
Era doar un țipăt.
Nu puteam vorbi unul cu altul.
Mai mult făceam semn cu mâna și țipam unul în urechea celuilalt.
Copacii sunt înalți de două, trei etaje,
iar flăcările sunt cu două, trei etaje deasupra lor,
făcându-și loc cu forța de jur-împrejur, venind în goană spre noi.
Lua totul pe sus și distrugea în calea sa.
Cădeau lângă noi crengi groase ca brațul.
Încercam să respir,
așa c-am încercat să-mi smulg masca încercând să respir și nu am putut.
Nu puteam face nimic.
Eram panicat total în acel moment.
Vedeam păsări care cădeau din cer.
Da, papagali care luaseră foc, ardeau și cădeau din cer.
Nu puteai să lupți cu așa ceva.
A fost doar supraviețuire.
Știam că vor fi pierderi masive.
La sud erau incendii de vegetație. La vest.
La nord.
În toate direcțiile drumurile erau blocate.
DRUM ÎNCHIS ÎN FAȚĂ
Familiile erau blocate pe plajă, înconjurate de incendii din toate părțile.
Întreaga coastă este înecată de acest fum gros,
e greu de respirat.
Am înțeles gravitatea incendiilor când fumul a ajuns în Sydney.
Ieșeai la plimbarea de dimineață
ca să-ți vezi prietenii
și aveai dificultăți de respirație.
A fost foarte tulburător pentru mine.
Scriam despre schimbările climatice,
și iată-mă trăindu-le în viața mea de zi cu zi.
Norul de fum generat de infern
acoperă cinci milioane și jumătate de kilometri pătrați.
E mărimea Europei.
Impactul psihologic a fost sufocant.
Ne spun: „Închideți ferestrele, ușile.”
REBECCA MCGOWAN MEDIC GENERALIST
Asta nu oprește fumul.
Era pătrunzător.
Poate într-un sezon de incendii de vegetație din trecut
aveai o săptămână de fum și ăla era un incendiu foarte rău.
Acum au fost trei luni cu cel mai gros fum imaginabil.
Era peste tot. Nu puteai scăpa de el.
Și eram atât de obosită, neobișnuit de obosită.
Oamenii îmi tot spuneau:
„Ești însărcinată, ai un copil mic,
așa că o să fii obosită.”
Dar obosești de la căldură
și de la faptul că trebuie să respiri mai greu.
Când o femeie este însărcinată, tot corpul său este în priză.
Așa că respiră mai repede și mai adânc.
Inhalează fumul ăsta toxic.
Micile particule de fum călătoresc prin corpul ei
și se depun pe placentă.
Sistemul de filtrare, lucrul din care am crescut cu toții.
Prietena mea care a lucrat în obstetrică mi-a zis:
„Ceva nu e bine.”
Așa că m-am dus la spital.
„Trebuie să naști în următoarele 24 de ore
pentru că există riscul de a se naște mort.”
Acestea sunt vești supărătoare.
În același timp în care s-a născut Saga, satul Cobargo
ardea la doar 200 de kilometri depărtare.
Și aerul era plin de fum.
Oamenii sărbătoreau Revelionul.
Îi auzeam în fața spitalului.
A fost foarte bizar.
Cântărind mai puțin de 2 kg,
Saga Snow s-a născut prematur la 36 de săptămâni,
nevoind să rateze nicio festivitate.
Copilul era mic, era prematur
și avea probleme respiratorii.
Frumos incubator.
Moașa m-a întrebat imediat dacă fumez.
„Fumezi? Ai fumat?”
Și ea zice: „Nu, n-am fumat niciodată. De ce mă tot întrebați asta?”
Și placenta în care stătea copilul
era gri, se sfărâma, o placentă dezgustătoare.
Am văzut cu toții poze cu plămânii fumătorilor.
Sunt pe pachetele de țigări australiene. Așa arăta placenta aia.
A stat la terapie intensivă 17 zile.
Nu-ți ții copilul în brațe. Îți...
bagi mâna în incubator și o ții de mână.
Și acum o mai adorm ținând-o de mână
pentru că asta a învățat în primele câteva săptămâni.
La naștere a avut mult sub greutatea normală,
și i-a luat mult ca să-și revină.
Dacă e tot în urmă până la 18 luni,
se gândesc să-i dea hormoni de creștere.
Tinerele care vin la mine cu bebelușii lor îmi spun
că nu doar la ele, dar și în grupurile lor pentru mame
copiii au fost afectați de fum
și s-au născut mai devreme.
Că femeile s-au dus la spital după naștere
ca să li se scoată resturi de placentă fărâmițată, oribilă, afectată de fum.
Puteți vedea cât de micuță este.
Originea vieții este acum canarul din mina de cărbune,
iar acești bebeluși sunt expuși efectului
încălzirii planetei, schimbărilor climatice.
Noapte bună, Saga!
În Australia, zilele cu vreme rea din cauza incendiilor au fost mereu grele,
dar ceea ce a fost diferit vara asta a fost că incendiile multiple
și-au format propriile sisteme meteorologice.
Din cauza incendiilor masive, căldura care urcă
duce norul de fum la 10, 12, 13 kilometri în stratosferă.
Și vaporii de apă din fum formează un nor.
Incendiile își creează propriile furtuni.
Sunt foarte periculoase, e înfricoșător să fii sub ele.
Vânturi puternice din toate direcțiile.
Arzi și dispari, bine?
Scânteile purtate de curenții de convecție
ajung la 8, până la 12 km.
Și pot provoca incendii până la 30 de kilometri de fulger,
dar nu plouă.
Vezi cum bate vântul?
Da, nu-i așa?
Tata zicea: „Cred că am mai văzut asta în valul de căldură din 1939.”
Și eu cred că am văzut în 1975.
Era o legendă printre pompieri.
Nu mulți oameni le-au văzut.
Eu am văzut vreo zece vara trecută.
E adevărat că incendiile își pot genera propria vreme,
pentru că ăsta seamănă cu un cumulonimbus masiv.
Parcă a explodat o bombă nucleară.
E uriaș.
Furtuni piro-convective...
„Rarități.” Ei bine, nu mai sunt.
Am fost pompier voluntar, dar am fost peste tot în ținut.
Nu-mi place asta. Nu.
- Afară. - Da.
Niciodată până acum
nu m-am simțit atât de neputincios
ca primăvara și vara trecută.
Grăbiți-vă! Toată lumea afară!
Eram în Batemans Bay.
Așteptam instrucțiuni și ne țineam răsuflarea.
Nu vedeam prea departe din cauza fumului portocaliu.
Totul era întunecat.
Cred că era două după-amiaza, dar ziceai că e noapte.
Apoi am văzut ceva mișcându-se pe marginea drumului.
Și am mers mai aproape. Era o turmă de canguri.
Viteza focului, cu furtuna piro-convectivă,
ducea focul în toate direcțiile...
Nu au avut unde să se ducă și au ieșit din pădurea în flăcări
și au murit pe marginea drumului.
N-am mai văzut așa ceva.
Cangurii știu ce să facă în incendiu. Sunt animale rapide.
Eu doar...
Ce... Nu știu.
Da, lumea s-a schimbat.
În fiecare an din ultimii 25 sau 26 de ani
s-a ținut o conferință a partidelor.
Acolo se iau decizii precum Protocolul de la Kyoto
și Acordul pentru climă de la Paris.
Și în 2019 a fost COP25.
Conferința privind clima COP25 se desfășoară la Madrid,
iar un nou raport arată că ultimul deceniu
sigur va fi cel mai cald înregistrat.
DECEMBRIE 2019
Secretarul General ONU, Antonio Guterres, solicită măsuri urgente.
Am fost invitat de Greenpeace să mă alătur lor la această conferință.
Mi-am dat seama că nu am blugi, așteptam iarna europeană
și mi-am zis: „Ar fi bine să-mi iau niște blugi.”
Și îmi amintesc că eram în oraș cu mama mea
și cădea cenușă și cerul era portocaliu.
Și ne-am gândit: „Ceva trebuie să iasă din asta.
Trebuie să creăm această schimbare.”
Am sărit în avion și, când am ajuns la Madrid,
am stat într-un hostel cu alți puști din întreaga lume.
Ce vrem?
Justiție climatică!
- Când o vrem? - Acum!
Am stat acolo de la opt dimineața la opt seara.
Companii de combustibili fosili au finanțat conferința.
Numele lor erau trecute peste tot.
Fiecare țară avea propriul pavilion,
încercând să prezinte ceea ce făceau pentru climă.
Ce a avut Australia?
Australia nu a avut pavilion, din ce-mi amintesc.
Și ministrul nostru pentru energie, Angus Taylor,
s-a ridicat în fața întregii lumi
în timp ce propria sa țară ardea și a spus că Australia contribuie și ea.
Suntem deja pe drumul cel bun pentru a satisface și bate
obiectivele stabilite pentru 2030,
la fel cum satisfacem și batem obiectivele de la Kyoto.
A fost jenant. A fost...
A fost pur și simplu... umilitor.
Acest guvern nu ia măsuri pentru a aborda clima
deși țara noastră arde din cauza lipsei lor de acțiune.
Firmele de combustibili fosili au reușit să intre în cabinete guvernamentale,
în timp ce activiștii indigeni și tinerii au rămas pe dinafară.
Rușine să vă fie!
Și am văzut aceste negocieri prăbușindu-se.
Suntem dezamăgiți că, încă o dată, nu am reușit să ajungem la un acord.
Acest lucru devine foarte îngrijorător pentru o mulțime de țări.
Revenind în Australia, am cam rămas fără speranțe.
Incendiile erau peste tot.
A fost oribil și eram epuizată.
Inima ți se strânge.
Parcă-mi fugea pământul de sub picioare.
Am plâns trei zile la rând.
Am fost complet șocat de magnitudine.
Dacă m-ai fi întrebat înainte de incendii
ce procent din pădure a ars,
aș fi zis maxim 5%.
Dar să văd că a ars 21%
e ca și cum am depășit un prag.
Am intrat într-o nouă eră.
Acele incendii au ars de zece ori mai mult decât a ars vreodată.
Iar impactul a fost dincolo de înțelegere.
Conduci sute de kilometri în New South Wales,
și tot ce vezi este pământ înnegrit.
Trei miliarde de animale au fost ucise.
Tu îl ridici și eu...
Dumnezeule! Plecăm imediat.
Da.
Bine. Slavă Domnului!
Am văzut arzând locuri care nu au mai ars până acum.
Păduri vechi de milioane de ani, prin care se plimbau dinozaurii,
care au fost mereu prea ude și reci ca să ardă, au ars.
De obicei, într-un incendiu, ai întuneric și gri.
Dar copacii au ars atât de tare,
că atunci când focul a trecut părea că a nins,
pentru că cenușa era albă ca zăpada.
Și așa a fost.
A fost ca și cum am dat peste apocalipsă sau ceva de genul ăsta.
Toată lumea era un pic năucă.
Primul lucru pe care l-am văzut a fost că toate casele din oraș au dispărut.
Așa că am început să fotografiez.
În ianuarie au existat oameni care erau în vacanță
și a trebuit să fie salvați de către armata australiană.
Scene incredibile pentru o țară ca asta.
Am văzut oameni care au pierdut case.
I-am văzut cu toții intervievați la televizor.
Dar până nu se întâmplă, habar nu ai cum e.
Și este strat după strat de...
De a face față acestui lucru. Nu e...
E șocul inițial și...
disperarea că ai pierdut tot ce ai.
Nu am nicio poză.
Nu am nimic de la mama mea, de la tata, de la bunici, nimic.
E ca și cum mi s-a șters complet o bucată din viață.
Fostul comisar pompier din New South Wales Greg Mullins
ne cere să acționăm pentru a preveni viitoarele catastrofe.
Trebuie să vorbim despre schimbările climatice,
pentru că situația cu incendiile de vegetație din Australia
s-a schimbat pentru totdeauna.
Ce spune fostul șef al pompierilor este evident absurd.
FOȘTII ȘEFI SPUN CĂ PM NU A REUȘIT SĂ CONDUCĂ
Ei spun că nu ar fi trebuit să vorbesc
despre schimbările climatice când oamenii sufereau în incendii.
La asta s-a ajuns.
Isteria și vorbele goale
te pot duce la nivel de erou.
Nu-mi pasă.
Sunt în acest domeniu și știu că atunci când oamenii suferă pierderi
vor să știe imediat de ce.
Vor să știe ce naiba s-a întâmplat.
Nu vreau să mă uit la asta chiar acum.
COBARGO SAT ISTO...
Sunt de la afaceri originale din Cobargo.
Brian Ayliffe, de vizavi, a locuit aici 48 de ani.
Era o afacere de familie. S-a dus.
COBARGO - 2 IANUARIE 2020
Am auzit un zvon că mai multe mașini se plimbă prin oraș.
De ce patru SUV-uri cu geamuri fumurii se plimbă prin oraș?
Vreun oficial are nevoie de securitate.
Cu toții ne-am zis: „Prim-ministrul e aici.”
Nu era un lider care zicea
„A fost o urgență. Ce facem?”
A ieșit și a început să facă selfie-uri cu oamenii.
Zâmbiți. Priviți la mine. Bun. Mulțumesc frumos.
- Mulțumesc. - A ieșit bine.
Doar a zis: „Ce faci? Nu ești bine. Următorul.
Ce faci? Nu ești bine. Următorul.”
Îmi fierbea sângele. N-am să mint.
Casa mea era făcută praf,
iar el face selfie-uri cu lumea și zâmbește.
Mi s-a părut o lipsă extremă de respect.
Și a venit la mine și a întrebat: „Ce faci?”
Și am văzut roșu în fața ochilor.
Bună. Cum te simți?
Vă strâng mâna doar dacă acordați mai multe fonduri pentru pompieri.
Foarte mulți oameni de aici și-au pierdut casele.
Avem nevoie de paturi. Nu avem destule paturi.
Avem nevoie de ajutor.
Înțelegem asta.
De ce am avut doar patru mașini pentru a apăra orașul, dle prim-ministru?
La naiba, ești un idiot, amice. Chiar ești.
Nu vei primi niciun vot aici.
Ești un idiot, să aduci oameni pe aici. Dispari!
Cum rămâne cu cei care au murit, dle prim-ministru?
Nu ești binevenit, nenorocitule!
Ești din presă?
Spune-i prim-ministrului să-și ia... de la Nelligen.
Chiar ne place să facem asta...
Vă mulțumesc foarte mult.
Criza incendiilor de vegetație se aprinde pe străzi.
NU-L PUTEM IGNORA PE GREG MULLINS
Țara noastră e în flăcări!
IANUARIE 2020
Le spunem politicienilor de zece ani
și ei nu ascultă.
Avem un prim-ministru care neagă schimbările climatice. E ceva real.
Ne vom ridica!
AUSTRALIA E ÎN FLĂCĂRI
Australienii au început să iasă în stradă
imediat, să ceară cu adevărat schimbare.
Oamenii erau furioși, speriați pentru viețile lor.
Și cred că se vede cât de furioși sunt toți aici, în Australia.
GRĂBEȘTE-TE, SLOWMO!
Aproximativ 20.000 de oameni cer acțiuni privind politica în domeniul climei.
Au fost oameni care au luat poziție.
Oameni care nu aveau clima printre prioritățile lor.
Voi stabili politici consecvente cu ceea ce cred eu
și ce crede guvernul meu că este în interesul Australiei.
Scuze, dar asta nu s-a schimbat?
Eu am fost de acord
cu dvs. când ați candidat.
Acum cred că fac parte dintre cei care sprijină...
Oamenii cred că trebuie făcut mai mult, e momentul pentru acțiune.
Nu este timpul să stăm la discuții,
spunând că vom discuta asta pe parcurs...
Când am început să înțelegem
că nu mai putem avea emisii de gaze
în atmosferă pentru nimic, a fost un mare șoc.
Cifrele-cheie ale Partidului Național au dat un impuls guvernului Morrison,
care promite emisii de carbon zero până în 2050.
De ce să nu ai aspirații? De ce să nu ai un obiectiv îndrăzneț?
Dar când am crezut
că am putea avea în cele din urmă o dezbatere serioasă
despre politica privind schimbările climatice din țară, a lovit COVID-ul.
FII PUTERNICĂ, VICTORIA
Am privit cu o uimire dureroasă
cum s-a ocupat guvernul Morrison de criza COVID.
Cum ascultau ei de ministrul sănătății.
De fapt, Australia a declarat pandemie
cu 12 zile înaintea OMS.
E RĂZBOI!
Acum se impune carantinare la hotel pentru toți
cei care intră în Australia,
în timp ce armata impune izolarea strictă obligatorie.
PREMIERUL E ASPRU: GATA CU DISTRACȚIA
Am avut o izolare foarte severă cu un impact economic enorm.
Guvernul a devenit socialist peste noapte,
subvenționând salariilor oamenilor și așa mai departe.
Cheltuielile ca răspuns la coronavirus au fost istorice.
A fost o muncă grea pentru toate guvernele,
dar să văd un guvern de dreapta făcând asta m-a uimit.
AUSTRALIA, PE DRUMUL CEL BUN PENTRU A EVITA CATASTROFA
Mi-am zis: „E grozav.
S-ar putea să rezolvăm ceva și cu schimbările climatice.”
Date fiind incendiile de vegetație care au speriat lumea.
Am văzut guvernul în acțiune. Acum știm cum se poate face.
Primim o imagine a economiei noastre post-coronavirus.
Și, în mod șocant, cifrele seamănă cu anii de după Al Doilea Război Mondial.
PIERDERI DE 35 DE MILIARDE DE DOLARI
Australia a făcut un lucru foarte interesant
când oamenii căutau redresarea economică.
Ce va face lumea în urma recesiunii cauzate de COVID?
NU E PREA TÂRZIU SĂ REVENIM ASUPRA CLIMEI
Oamenii au început să vorbească despre o recuperare verde după COVID.
PREMIERUL CERE REDRESAREA „VERDE”
Nu putem trece de la COVID la focul climatic.
Ne confruntăm cu cea mai mare criză economică a generației noastre,
și pentru mulți marea întrebare este:
De unde ne luăm energia? Și unde ne găsim noi slujbe?
Șaptezeci și șase mii de locuri de muncă pot fi create cu surse regenerabile.
S-ar fi putut face multe.
În schimb, prim-ministrul a vorbit despre o recuperare bazată de gaz.
Vă mulțumesc foarte mult.
Nu există niciun plan credibil de tranziție energetică pentru o economie
ca a Australiei, care nu implică utilizarea gazului.
SEPTEMBRIE 2020
Deci, da, doamnelor și domnilor, mame și tați,
băieți și fete,
să extragem mai mult metan.
Trebuie să exploatăm gazul. Trebuie deblocate noi resurse.
Trebuie să obținem combustibil suplimentar pe piață cât mai eficient posibil.
Am privit discursul său la televizor
și am așteptat ca prim-ministrul să spună „schimbare climatică”.
Vă apreciez răbdarea.
Am așteptat să explice cum a inclus schimbările climatice
în redresarea bazată pe gaz.
Discursul său a continuat așa până la sfârșit.
Nu a spus „schimbări climatice”.
Nu pomenește niciodată „schimbări climatice”.
Trebuie să exploatăm gazul.
El trimitea un mesaj.
„Insistăm cu pariul pe combustibilii fosili.”
Mike Cannon-Brookes... nu e destul, nu?
E setul standard de puncte de discuție.
Mi se pare ridicol când politicienii...
Scuze, Darren, fără supărare.
...spun că nu se ocupă ei de planificare. Asta le e meseria.
Încercăm să planificăm ce să facem în următorii zece, 20 și 30 de ani.
Cred că trebuie să vorbim despre asta, nu?
Trebuie să avem o viziune mai largă pentru Australia.
Cred că putem fi o superputere cu energie regenerabilă.
Sunt vești venite de la summitul ONU de la New York pentru schimbări climatice.
MIKE CANNON-BROOKES ANTREPRENOR
Mike Cannon-Brookes confirmă
că va investi în cea mai mare fermă solară din lume.
Australia are în sânge exportul de energie.
Așa ar trebui să spunem povestea.
De ce exportăm energie?
PETROL - CĂRBUNE - GAZ
Avem o mulțime de resurse.
În loc să le extragem din pământ, ce-ar fi dacă le-am lua din cer?
Avem o suprafață mai mare ca Statele Unite pe continent.
Suntem cea mai însorită țară din afara Africii Subsahariene.
Am putea alimenta întreaga planetă de cinci ori doar din Australia.
- Ești destul de prins de piețele globale. - Da.
Care e soarta cărbunelui, din perspectiva ta?
Dispare.
Destul de simplu, adică...
Nu-mi pasă ce crezi despre climă.
Va trebui să trecem
de la exportul de cărbune și gaze la exportul de energie regenerabilă,
pentru că restul planetei va începe să își dea seama de asta.
Și astfel vom ajunge să exportăm lucruri de care nu mai are nimeni nevoie.
Ne așteptăm la asta,
dar nu am ajuns la povestea asta
când vine vorba de mitul că Australia are nevoie de combustibili fosili.
Aceasta este o provocare pentru psihicul nostru național.
În Australia nu poți să vorbești
despre generarea energiei electrice și să ignori cărbunele.
Cărbunele va continua să joace un rol important
în economia noastră zeci de ani de acum încolo.
Asta înseamnă locuri de muncă.
Vedem comunități holbându-se la țeava unei arme.
Politicienii din ambele spectre politice
spun că sprijină comunitățile,
dar aș pune la îndoială asta, pentru că cred mint aceste comunități.
Bunicul meu a fost inginer minier.
A venit în Australia în anii '70 cu soția lui de atunci. Divorț dramatic.
În anii '80, n-a mai fost nevoie de el.
Și astfel, dintr-odată, a rămas fără slujbă.
Ceva ce familia lui făcea de generații.
Ceva ce a fost o parte integrantă a identității sale.
Eram foarte apropiați. și obișnuia să-mi spună povești
despre timpul petrecut în mine, despre prietenii lui,
despre ce a însemnat pentru el.
Am avut norocul să aflu despre aceste experiențe,
să aflu despre dependența economică a acestei industrii
și cum un oraș depinde de acea industrie.
Chiar vreau să văd cum aceste comunități reușesc și fără combustibili fosili.
Să fii mândru de acea industrie nu e o problemă.
Mineritul nu este un lucru rău.
Avem nevoie de minerit în Australia.
Dacă vrei să construiești baterii și panouri
și turbine eoliene, ghici ce-ți trebuie? Oțel, aur, cupru,
nichel, pietre rare, litiu, evident, argint.
Avem multe în Australia.
De aceea încercăm să spunem povestea:
„E vorba de energia pe care o exportăm.
Putem continua să facem asta.”
Dar trebuie să dovedim că putem exporta energie regenerabilă
într-un mod masiv în cantități mari.
Dacă vrei să exporți soare și vânt, e dificil.
Nu putem pune o oglindă uriașă, să le trimitem în altă parte.
Nu întoarcem vântul și-l suflăm ca să-l capteze de cealaltă parte.
Trebuie să ne dăm seama cum să facem asta.
Asta e o problemă pe care Australia trebuie să o rezolve.
Cea mai bună parte
este că e vorba circa 22 de miliarde de dolari australieni,
este posibil.
Miliardarul Mike Cannon-Brookes
a anunțat intenția de a crea cea mai mare fermă solară...
Și vrea să genereze energie și s-o exporte în Singapore.
Avem de-a face cu o mare cantitate de energie aici
care trebuie transportată la distanță mare, 3.500 km,
prin niște ape destul de furioase.
Deci, între cea mai mare fermă solară din lume
și cel mai lung cablu submarin de înaltă tensiune din lume
trebuie să construim și cea mai mare baterie din lume.
Dacă reușim, și sigur așa va fi, vor exista 50 de cabluri din Australia
către Asia care vor exporta cantități masive de energie.
Avem una dintre cele mai bune resurse
pentru viitorul planetei fără să ne schimbăm ADN-ul.
Planeta este supusă provocărilor.
Este criza existențială a rasei umane.
Schimbările climatice afectează economia.
Afectează afacerile, oamenii.
Nu e ceva care să fie ignorat de mediul de afaceri,
și ar trebui să vorbească despre asta în guvern.
Cred că nu există nicio îndoială că suntem
la un punct de cotitură legat de schimbările climatice.
Unele companii australiene urmăresc o tranziție masivă de energie.
Dar ceea ce oamenii nu înțeleg exact este urgența absolută a acestui lucru.
Astăzi, temperaturile medii globale
sunt cu circa 1,1 grade mai mari decât media pre-industrială.
Deci, unde erau în urmă cu 200 de ani, practic.
Australia, cu toate acestea, fiind sensibilă la schimbările climatice,
este la aproape 1,5 grade peste.
Știam că vom începe să simțim impactul înaintea oricui.
Ne confruntăm cu un viitor nou și cumplit în Australia, cu incendiile de vegetație.
Ne așteptam la condițiile din Vara Neagră o dată la 400 de ani în trecut.
De acum înainte, ne putem aștepta la ele o dată la opt ani.
Clima noastră s-a schimbat pentru totdeauna.
Nu voi apuca s-o văd revenind așa cum era când eram copil.
Acum avem o climă pe care niciun om
de pe acest continent n-a văzut-o vreodată.
În 2019, a fost un incendiu aproape de granița cu Victoria
unde o furtună piro-convectivă a luat un camion de pompieri de opt tone,
l-a răsturnat cu roțile în sus și un tânăr pompier și-a pierdut...
Da, a fost ucis, așa că...
Scuze, e greu pentru pompieri să se gândească la alți pompieri
care și-au pierdut viața la datorie,
și nouă au murit în ultimele incendii.
Am fost în jurul lumii, am studiat incendii, cum operăm noi.
Nu mai putem face față celor mai răi ani.
Avem incendii în locuri precum Groenlanda,
Cercul Arctic, unde nu au mai fost niciodată.
Și mă uit la California.
A ars o regiune de două ori mai mare ca în cel mai cumplit sezon de incendii.
Oregonul era în flăcări. Statul Washington.
Toată Coasta de Vest.
Ceva nu e în regulă.
Ceva e foarte grav.
Schimbările climatice mă sperie de moarte.
Nu putem opri încălzirea globală care e încorporată în sistem.
Sunt schimbări care sunt inevitabile...
Este extrem de important ca oamenii să înțeleagă asta
și să înțeleagă ce înseamnă impactul acestui lucru.
Suntem atât de aproape acum de unele dintre punctele de cotitură
despre care am scris în The Weather Makers cu atâția ani în urmă,
făcând temperatura din lume să crească cu 1,5 grade până în 2030.
Cum arată 1,5 grade Celsius în plus?
1,5 grade e o lume în care
vom fi loviți de valuri de căldură, mega-incendii
și tot felul de lucruri.
Dar calota glaciară din Groenlanda se topește relativ încet
și vedem o creștere a nivelului mării,
dar la un nivel scăzut. Deci nu e o lume grozavă.
Lumea pe care am lăsat-o în urmă la un grad de încălzire
sau mai puțin de un grad era mai bună.
Dar două grade, prin comparație, înseamnă iadul.
Deci, trebuie să ne asigurăm că rămânem la un grad și jumătate.
Cum arată o lume de două grade?
O lume de două grade este o lume a catastrofei.
Este o lume în care calota glaciară din Groenlanda se topește rapid,
unde gheața din Antarctica de Vest se descompune
și, astfel, nivelul mării crește rapid.
Este o lume în care pădurea tropicală amazoniană
este pe moarte și se transformă în savană sau pădure normală.
Unde permafrostul se topește atât de repede
încât cantități enorme de metan intră în atmosferă.
Și apoi, indiferent ce am face,
temperatura va continua să crească.
Este o lume de perturbări masive.
Economia noastră, securitatea alimentară, securitatea apelor noastre,
pacea noastră vor fi amenințate de o schimbare fără precedent.
Deci, ce ar trebui să facem?
Punem panouri solare pe acoperiș și reducem emisiile, asta e fantastic,
dar nu lăsați industria combustibililor fosili
sau pe nimeni altcineva să vă spună că e de ajuns.
Nu e problema mea ca individ.
E o problemă colectivă, și trebuie să acționăm
colectiv pentru a găsi o soluție.
Și nu vedem asta.
Avem state care operează separat, firme care operează separat
și nu putem garanta care va fi rezultatul.
Acesta e un moment care are nevoie de conducere.
Chiar are. Cu toții putem acționa și ne putem face partea,
dar fără conducerea guvernului, pur și simplu nu vom reuși.
Prim-ministrul simte fierbințeala schimbărilor climatice
de dinaintea summitului ONU al liderilor mondiali.
Crește presiunea asupra lui Scott Morrison
de a stabili un obiectiv de emisii net-zero până în 2050.
Vă angajați ca Australia să atingă obiectivul de emisii zero până în 2050?
SEPTEMBRIE 2020
Politica noastră este de a realiza asta în a doua jumătate a acestui secol.
Ei bine, așa cum am subliniat, dorim să ajungem la net zero.
Am dori să atingem pragul până în 2050, după cum am spus.
S-ar putea întâmpla mai devreme, cu schimbări tehnologice semnificative.
Dar dacă nu există schimbarea tehnologică,
atunci e doar o bucată de hârtie.
E ca și cum acestui guvern pur și simplu nu-i pasă.
Eu nu pricep, pentru că asta mă motivează,
să mă gândesc la viitor.
Am lucrat în serviciul public mulți ani.
Faci o mulțime de sacrificii și nu te îmbogățești.
Este un fel de chemare, și este vorba despre binele suprem.
Cariera mea rezolva problemele altor oameni.
...se vedea de la aproximativ 50 de kilometri distanță.
Flăcările se ridicau la 15, 20 m în aer.
Când totul o ia razna, cheamă brigada de pompieri
și noi venim și rezolvăm problema.
Îmi amintesc că ne-am dus la un depozit care ardea într-o noapte
cu un vechi ofițer cu experiență.
Eu eram tânăr pe atunci. L-am întrebat: „Ce facem?”
A spus: „Cum mănânci un elefant, fiule?” Începi cu prima gură.
Începem și vedem pe parcurs.”
Eu așa gândesc și așa trebuie abordate și schimbările climatice.
Așa că nu mai așteptăm negaționiștii climatici.
Dacă nu pricep, n-o vor face niciodată.
Avem o lume de salvat, și o vom face.
Avem 20 până la 30 de ani de încălzire,
și atâta timp cât reducem emisiile
la zero până în 2050, oamenii de știință spun că încălzirea se va stabiliza
și apoi va începe treptat să scadă.
Eu n-o să apuc asta, dar nepoții mei da, și vreau să fie în siguranță.
Nu e în regulă!
Acești oameni și aceste companii ne ard literalmente viitorul.
Criza climatică are impact asupra tuturor.
Singurul comentariu pe care l-am primit de la mai mulți adulți a fost:
„Îmi dai speranță.” Sau: „Generația ta ne va salva.”
Mi-am zis: „Grozav. Mulțumesc. Nu ar trebui să facem asta.”
Noi, copiii, nu ar trebui să fim supuși acestor scenarii.
Ar trebui să ne facem probleme pentru școală,
pentru teme, pentru următoarea criză de identitate,
și iată-ne aici, încercând să salvăm lumea.
Sunteți supărați pe noi?
Nu sunt supărată pe generațiile mai în vârstă.
Sunt supărată pe oamenii de la putere care răspândesc minciuni deliberate,
dezinformare deliberată pentru a descuraja oamenii să ceară ce este corect.
Sunt supărată pe oamenii care au o bogăție incredibilă
și care știu de zeci de ani despre această criză
și au decis nu numai să nu facă nimic,
dar și să o exploateze pentru propriile interese și câștiguri.
Prevăd că va fi cel mai mare obstacol cu care se va confrunta generația mea
în ceea ce privește siguranța viitorului și posibilitatea de a avea copii.
Dacă mă preocupă ceva, este să am proprii copii,
pentru că nu vreau să-i aduc într-o lume nesigură
care nu le va oferi o calitate a viitorului la fel de bună...
DAISY 6 AUGUST 2002
...cum am avut eu norocul să am.
Doi, unu. Hai!
Oamenii cred că e ceva incredibil.
Tinerii care își exercită puterea, care se fac auziți.
GREVA ȘCOLARĂ PENTRU CLIMĂ
- Când o vrem? - Acum!
- Ce vrem? - Acțiune pentru climă!
- Când o vrem? - Acum!
- Ce vrem? - Acțiune pentru climă!
- Când o vrem? - Acum!
M-am băgat în asta mai mult de nevoie decât din dorință.
ÎNCHIDEȚI-LE CĂRBUNELE NU E CURAT
Și cred că este cel mai tragic
lucru din care am avut ghinionul de a face parte.
Mama m-a învățat despre țară.
Ne identificăm ca aborigeni din diferite cauze.
Această familie, acea familie.
Este destul de evident că marea majoritate genelor mele sunt din Cornwall.
Și am fost în Cornwall, dar inima mea nu a tresărit.
M-am întors în Australia și asta
simt în sânge.
Și tot timpul scriam. Am scris 33 de cărți despre țară.
Pământul este mama tuturor aborigenilor.
Și tratăm Pământul ca pe mama noastră. Asta e legea noastră.
Și dacă noi toți am respecta Pământul la acest nivel,
atunci nu l-am distruge atât de mult cum o facem în acest moment.
Cred că ne îndreptăm spre asta de 250 de ani.
Europenii aveau atât de puțin respect pentru aborigeni.
Când primii europeni au venit aici, au găsit un teren dulce și deschis.
Era plăcut.
Au spus că arăta ca un parc pentru domni.
Și era un parc pentru domni
pentru că oamenii de aici erau bărbați și femei blânde.
Dar europenii au oprit apoi ceea ce îl făcea așa.
Australienii aborigeni au gestionat acest ținut cel puțin 40.000 de ani.
Și a fost atent îngrijit.
Și apoi au apărut europenii.
Am luat torța din mâna poporului aborigen
și am schimbat dramatic peisajul.
Acum ne confruntăm cu consecințe cum ar fi aceste incendii uriașe
care rezultă din schimbările climatice. Trebuie să recunoaștem
că pământul s-a schimbat cu adevărat.
Și că vechile practici nu pot fi în întregime eficiente în noul regim.
Și trebuie să învățăm din nou împreună cum să gestionăm acest pământ
la scară foarte mare.
Acesta este momentul critic pentru umanitate.
Corect? Nu voi lăsa viitorul copiilor mei
de izbeliște din cauza lipsei de acțiune.
Și, orice aș simți, va rămâne acolo,
pentru că o să lupt până la sfârșit.
Nimeni nu poate spune că a făcut destule.
Aceasta este o discuție lungă.
Ne vom face rău unul altuia, ne vom lovi reciproc.
Trebuie să ne asumăm.
O să fie dezamăgire, o să fie speranță.
Toate astea se vor întâmpla și trebuie să fim răbdători.
Această discuție este foarte importantă.
Dar am văzut realizându-se lucruri foarte importante
în circumstanțe în care nimeni nu se aștepta să fie făcute.
Deci, desigur că o putem face.
În 2019, au ars 900.000 de hectare de păduri tropicale amazoniene
Incendiile din California din 2020 au ars 1,8 milioane de hectare
Incendiile din Vara Neagră australiană au ars 24 de milioane de hectare
Prim-ministrul Scott Morrison
a refuzat să fie intervievat pentru acest film.
Subtitrarea: Ruxandra Jianu
redactor Anca Zaicu