Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALDOKUMENTAR FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det er ikke over.
Det er ikke flaggfotball! Det er ekte fotball!
Det går bra med meg! Ikke tenk på meg!
Hva med deg?
Hva faen gjør du her ute?
Hva faen er det du gjør?
Hei! Sett dere.
Ikke foran dem!
Ikke se på stillingen. Vi er med enda!
Slutt å synes synd på dere selv.
Vi ligger under med to touchdowner.
De gjør det bedre, men det er ok!
Vi må bare manne oss opp!
Ser du motstanderen foran deg, takle ham!
Slutt å være smålige og la dem påvirke dere.
Det er målet deres!
De prøver å gjøre dere sinte.
Det er målet deres.
Det er andre halvdel. Tenk på fotballen, ikke dem.
FREDERICK I MARYLAND ER HJEMBY TIL ET AV USAS MESTERLAG I FOTBALL.
MARYLAND DØVESKOLE.
Dere må være aggressive.
Nå må vi konsentrere oss.
Gå!
Hei! Amaree! Stopp!
Hvorfor? Pust dypt inn. Jeg trenger deg i hele kampen.
Ikke gå på dem sånn når de fornærmer deg.
Ta det rolig.
Gå! Kom igjen!
Vi kan bedre! Vi trenger deg!
DETTE ER DERES FØRSTE TAP MOT EN DØVESKOLE PÅ 16 SESONGER.
Du må godta det som skjedde.
Tror du jeg ikke gjør det? Faen ta deg.
Greit. Det var ett tap. Det er ingenting!
Sees vi senere?
Det er vårt første tap denne sesongen.
Jeg vet at vi er opprørte.
Ikke la nervene påvirke deg.
Vi slo Texas i fjor. Husker du?
Vi hadde en lang seiersrekke.
Det er sisteåret vårt. Vi må avslutte sterkt.
Din M-A-M-M-A-G-U-T-T.
Jeg ble døv etter at jeg fikk hjernehinnebetennelse.
Jeg ble født med hørsel.
Og da jeg var to-tre år, mistet jeg den.
Jeg var syk og døde nesten. Jeg hadde infeksjon og hevelse i hjernen.
Jeg hører ingenting.
Jeg hører ikke heiingen,
fansen som roper.
Jeg kjenner vibrasjonene.
Jeg kjenner stegene deres når de løper, vibrasjonens banking.
Cochleaimplantatet, eller CI,
gjør at jeg hører.
Jeg har cochleaimplantatet,
og jeg bruker det bare til å høre på musikk.
Jeg kjenner vibrasjonene og hører musikken,
men jeg hører ikke teksten.
Musikk gjør meg konsentrert og rolig.
BYEN FREDERICK
Jeg liker ikke basketball noe særlig. Fotball er greia mi.
Vet dere hva som motiverer meg? Å jobbe hardt.
Det er derfor jeg ikke liker baseball.
Jeg liker ikke det tøyset… Akkurat.
Sant.
Du er dum.
Lera, skal du på homecoming med Amaree, eller…
Vet ikke. Vi får se hvordan det går.
Om det går bra med oss, går vi kanskje sammen.
Amaree sa at han ikke vil gå, så vi får se.
TRENER RYAN
Fotball er en av måtene de kan
vise verden hva de er laget av.
Ikke den eneste måten,
men den eneste gode måten å vise det frem på.
Fra nå av konsentrerer vi oss.
Målet vårt er å vinne helt frem til homecoming,
og så vinne homecoming-kampen.
Med et døvelag, fordi de ikke hører,
tror jeg de andre sansene blir skjerpet.
Spillerne våre har en bedre følelse for banen,
og jeg tror de ser ting bedre.
Hvordan kommuniserer vi på banen?
Vi viser strategien. Vi har en hemmelig kode.
Trommen er en viktig del av heiingen.
Vi kjenner vibrasjonen, og det er flott.
Nei, se. Gjør som meg.
Jeg er den eneste som er døv i familien min.
Ja, jeg er ensom.
Da jeg var barn, snakket de bare rundt meg.
Jeg forsto det ikke, så jeg gikk min vei.
Når jeg møter hørende mennesker ute i verden,
føler jeg at jeg er alene, som døv.
Er det pappa?
Ja.
Jeg var rundt to da faren min dro.
Jeg lurer på hvorfor han dro.
Er det fordi jeg er døv? Kanskje. Jeg vet ikke.
Søtt.
Teddy er borte. Han var min beste venn.
Teddy var på fotballaget til Maryland døveskole.
Jalen og Teddy, det var Jalens første forhold.
Jalens første kjærlighet.
Jeg likte Teddy fordi han var morsom.
Han fikk meg alltid til å le.
Ikke bare det, men vi hadde gode samtaler.
Vi kunne snakke om alt.
I andreåret ble han overført til en skole for hørende.
De sa: "Du er døv. Hva gjør du her?
Dra tilbake til døveskolen."
Han ble mobbet fordi han var døv.
Han hadde høreapparat, og de skrudde det av.
Han hadde så mange problemer.
Identiteten, familien, vennene… Han ble mobbet.
Det var så mye som skjedde, og det var tungt for ham.
Teddy hengte seg.
VI ER GLADE I OG SAVNER DEG, TEDDY
Teddy var vårt tredje adoptivbarn.
Mange av de som var med ham, forsto ikke
hva han måtte takle,
men han hadde demoner å kjempe med.
THEODORE "TEDDY" WEBSTER 9. JUNI 2001 - 4. NOVEMBER 2017
Det å ikke kunne trøste ham
med lyd, var vanskelig.
Jeg tror de må føle seg isolert
når de ikke er med folk som kan kommunisere med dem.
Teddy og jeg var nære venner. Vi vokste opp sammen.
Da han begikk selvmord, var det et sjokk for oss.
Det påvirket nærmiljøet veldig.
Jeg ville skade meg selv
fordi han var borte.
Jeg ville skade meg selv. Jeg prøvde å kutte meg.
Jeg var sint.
Det var en blanding av sinne, opprørthet, sorg.
Jeg føler at nå som han er borte,
har det blitt litt vanskeligere.
Teddy er borte, men vil alltid ha en spesiell plass i hjertet mitt.
MESTERSKAP BEGYNNER HER!
Diskriminering finnes overalt.
Det er uunngåelig for dem.
Jeg tror det viktige er vår reaksjon på den.
Klar…
Mange hørende lag vil ikke spille mot oss.
De fleste trenere liker ikke å tape for døve trenere.
Ute i den hørende verden pleier de å se ned på døve,
og de tror ikke at vi kan klare ting like godt.
Så vi beviser at de tar feil ved å slå dem,
ved å knuse dem og lære dem at døve kan klare alt.
Og vi beviser at vi er like.
Da Amaree ble født, var jeg 25 år.
Jeg dro fordi jeg var livredd da han var syk.
Jeg var usikker på alt.
Jeg dro fra familien min,
og det var umodent og dumt,
og senere angret jeg.
Jeg solgte mye heroin.
Og jeg havnet i mye trøbbel.
Gud fant veien tilbake til hjertet mitt.
Trosreisen begynte overgangen
fra et liv på gata, og…
Jeg bestemte at samme hva som skulle til
for å lege forholdet vårt
og la meg ta del i livet hans, var jeg villig.
Vi tok det rolig.
Alt ved å være i hans verden er en læringserfaring,
for sønnen min er døv.
Amen. Jeg ser ham og laget hans,
med det som burde være en ulempe,
slå folk ned i støvlene hver gang jeg har sett dem spille
de siste tre årene.
De hadde en seiersrekke på 42 kamper.
Vet dere hvor mange sesonger man trenger for å vinne 42 ganger?
Det kom et lag fra Texas,
og noe helt uventet skjedde.
Laget til sønnen min ble slått.
På slutten av kampen
rakk en av spillerne opp hånda og ville snakke.
Han var nummer 23. Han reiste seg og sa:
"Tapet definerer ikke oss som lag."
Realiteten her i livet er at
vi kommer til å møte motgang,
men vi må se på hvem vi er
i møte med motgang.
Det handler ikke om det vi opplever,
men hvordan vi går gjennom det.
De tror dere har en ulempe,
når dere i virkeligheten
bare må ta på drakten
og utføre planen Gud har for livet deres.
Jeg har sett disse ungdommene i disse kampene uke etter uke.
De banker folk uten at de ser det komme,
for ofte tenker de: "Bare fordi…"
Amen.
Samme hvor tøft det blir,
må vi fortsette å gå på
og presse
og kjempe videre.
Jeg så ungdommene kjempe til det blåstes av.
De spilte til det ikke var mer tid igjen.
Og gjett hva jeg kan si etter å ha sett innsatsen.
De ga alt på banen.
I kampen, følg med på neste strategi når vi samles.
Gå inn og kom dere ut.
Sørg for at du ser etter strategitegnet,
uten å tulle og snakke med hverandre.
Det viktigste er at dette er vår siste kamp.
Jeg trenger 110 prosent innsats der ute.
Jobb hardt. Vi trenger ikke helter der ute.
La oss takle det. Og da vinner vi.
Det er alt som skal til. Ikke vis dere frem. Ikke tull.
Hva med homecoming?
Jeg? Hvem skal jeg spørre?
Hva med Lera?
Jeg spør bare.
Hun vil ikke ha meg. Hun unngår meg.
Så jeg gir henne armslag.
Ikke sant? Takk!
Jepp. "Ta det pent".
Jeg kopierer tegnet ditt for det!
GRATULERER MED 18-ÅRSDAGEN, TRUTH
Blås ut lysene!
Vil du kjøpe is her?
Betaler du? Å, skal jeg betale for deg?
Jeg er blakk.
Jeg erter deg bare.
Jeg er nysgjerrig. Hva er det som skjer med oss?
Hva er vi?
Jeg vet ikke. Er vi sammen eller ikke?
Jeg er litt redd.
Det er mye som skjer.
Er vi sammen?
Jeg prøver å ikke gråte. Det er min yngste sønn.
-Amen! -Dette er Amaree.
Amen!
Amaree pleide å komme hit som baby, og jeg er glad for å ha ham her.
Det er første gang
siden han var rundt sju år,
og jeg sier alltid til folk: "Dette er inspirasjonen min."
-Amen. -Amen.
Han er den som inspirerer meg. Amen.
Jeg takker Gud for at han er her i dag.
-Amen! -Amen.
Takk for at du kom frem.
Amen.
Jeg vil si at forholdet deres… vokser.
Jeg tror ikke de er som far og sønn,
sånn de burde, men de jobber med saken.
Jeg kan ærlig si at Marvin jobber med det.
Jeg var flink til å kaste.
Var du receiver?
-WR. -Wide receiver?
Hva skjedde?
Ikke nå. Det er lenge siden.
I gamle dager.
Jeg var god!
-Var du? -Jeg var god.
Kunne du ta imot ballen med bare én hånd?
Da jeg vokste opp uten pappa…
Han dro. Jeg var forferdet.
Det er vanskelig.
Rollemodellen min var borte.
Men nå føler jeg at jeg får kontakt med pappa.
Første down. Ja.
Jeg vil kunne vise ham
at uansett hvilke ulikheter
han føler på i min verden,
så er jeg villig til å oppleve de samme ulikhetene i hans verden.
I morgen er det homecoming.
Det er homecoming. Vi venter et stort publikum.
Vi spiller mot Virginia Spartans.
Virginia Spartans er et hørende lag.
Det er den siste kampen min.
Jeg kommer til å være emosjonell.
Er dere klare? Den store kunngjøringen.
Homecoming-kongen er…
…Amaree McKenstry!
HOMECOMING-KONGE I 2019
All suksess er for Teddy.
Når vi vinner, vinner vi for Teddy.
Vi har ham i hjertet.
Det er en fotballkamp. Dere spiller fotball.
De spiller fotball.
De er fotballspillere, og de er her for å vinne.
Dere må glemme at de er døve.
De vil bruke det som en fordel.
Ikke gi dere! Vi kommer sterkere tilbake, sammen!
Ikke gi opp! Kom igjen!
Jeg tror deres største utfordring blir å komme ut av boblen.
Når de kommer ut, finnes ingen garantier.
De kommer til å møte mange hindringer
som de ikke har møtt her på skolen.
THEODORE "TEDDY" JAMES WEBSTER 9. JUNI 2001 - 4. NOVEMBER 2017
TIL KJÆRLIG MINNE OM THEODORE "TEDDY" JAMES WEBSTER
Livet er kort.
Alt kan skje når som helst.
Bare vær den du vil være, og vær deg selv.
Det er alt som er nødvendig.
Vær deg selv, ikke sant?
Jeg blir 18 snart.
Jeg blir ferdig på skolen og går ut i verden.
Jeg må være forberedt på det.
Det som skremmer meg,
er det ukjente.
Det kan bli jævlig.
De utfordringene
når jeg er ute i verden,
hjelper meg å lære.
Og jeg er klar for verden.
JEG ER GLAD I DEG.
Tekst: Heidi Rabbevåg