Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕЗЕНТУЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Так почалася казка ця
Прийміть її в свої серця
Холодний подих на руках
Її початок – страх…
Нью-Йорк мене трима
Іншого нема
ЛІКАРНЯ «БЕЛЬВ'Ю»
Я завжди буду там Лише б не сам
КАНАЛІЗАЦІЯ НЬЮ-ЙОРКА
Гей, там щось пливе!
Бачите?
Хто це?
Ого, бісова ковінька.
11 РОКІВ 6 РОКІВ
Арло, далеко не ходи!
Якщо ще хоч раз тебе побачу
біля тих човнів…
Ходімо, Джероміо.
Ну, як ви тут усі? Який чудесний день у нас на болоті!
Сезон линьки, не інакше.
А чи не заспівати б вам зі мною пісеньку?
А таки заспіваєте.
І я стрибаю по болоті Як качки по чаполоті
Крокодилові моргаю Хай мене він зачекає
Ти ж бо знаєш, цього літа Буде гаряче тобі і мені
І я, мов жабеня, стрибаю Все болото звеселяю
Хоч воно і невелике В ньому звірі дуже дикі
І, якби не клич дороги, Я б лежав, задерши ноги, всі дні
Але я хочу ще, ще, ще
Бо я знаю, що я зможу
І знайду я все, що схочу знайти
Але я хочу ще, ще, ще
І не сумнівайся ти в мені
Бо я гордий кроко-хлопчик, і Я зможу весь цей шлях пройти
І я з дерева стрибаю Бо компанію шукаю
Та звірі всі тікають В хованки зі мною грають
Але я так не здаюся І я з ними подружуся, о так
Люті змії все лютіші Дикі птахи все дикіші
Черепаха, хоч і сита, Хоче пальця відкусити
Ох, якби ж я друзів мав Я б ніколи не тікав і ніяк
Ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні
Ти це чуєш, Джероміо? Гляньмо, що там.
Знаю, мені не можна,
але ж ми не розкажемо Едмі, так?
Що ж, добре. Як собі хочеш.
Ду-ду
Ду-ду-ду
Ду-ду
Ні
Так!
Так, так, так!
Так, я зможу
Все, що схочу
Я хочу ще, ще, ще
Бо я знаю, що я зможу І знайду я все, що схочу знайти
Я знайду
Але я хочу ще, ще, ще
І не сумнівайся ти в мені
Бо я гордий кроко-хлопчик, і Я зможу весь цей шлях пройти
Я хочу ще, ще, ще
Бо я знаю, що я зможу
І знайду я все, що схочу знайти
Ще і ще
Я хочу ще, ще, ще
І не сумнівайся ти в мені
Бо я гордий кроко-хлопчик, і Я зможу весь цей шлях пройти
О так!
Мамо! Там у болоті якийсь зелений хлопчик!
Он там, мамо!
Сансавелтику, ну скільки можна фантазувати?
Далекий світ, мабуть, такий цікавий, еге ж?
Арло!
Па-па, Джероміо!
Взяв!
Тиць-гриць!
Арло!
І де ж це мій кроко-хлопчик?
Ось і він, кухарчук малий.
Ну, що в нас сьогодні на печеню?
Усе найкраще.
Равлики, ге? Я думала, вони тобі несмачні.
Вони «ескарго», тобто їстівні. Вчуся бути каджуном.
Який пухкенький.
Пухкенький? Я пів дня за ним ганявся.
Ще б пак! А ти перевірив чи дозрів він?
А як це робиться?
Треба скуштувати підчеревину. Це знає кожен кухар на болоті.
Чого кривишся?
Француз би тобі руку відкусив за цього свіженького приятеля.
Смакує як те, по чому воно повзало.
Віддам тобі належне, Арло. Ти дуже слухняний.
Скажи-но мені ось що. Скільки човнів ти сьогодні бачив?
Тільки один.
Мене побачив маленький хлопчик.
Я не бешкетував, нічого такого. Я просто…
Зі мною щось не так?
Та все з тобою так.
А якщо хтось буде казати інакше, то…
І все одно.
Я все життя провів на болоті,
а зі мною ніхто так і не схотів дружити.
І мені не можна виходити до човнів, і…
Не ображайся. Я люблю болото. Дуже. Просто…
Нічого, це природньо для всіх у твоєму віці.
Ти хочеш побачити далекий світ.
Так, думаю так.
Я просто не знаю, як мені в ньому буде.
Знаєш, а відпусти-но цього старого равлика.
Я тобі вже давно хотіла дещо дати.
Що ж таке, я ж його десь тут клала.
Ні. Не те. Нє. Бляшка-мушка.
Клянуся, він був десь…
І що це таке?
Подарунок.
Не варто.
Ще й як варто. Я його тобі дарую.
Ти ж знаєш, я не приймаю подарунки не в день народження.
Це неправильно.
Почекаю-но я ще рік.
Серйозно?
І що, без цього ніяк?
Будь ласка!
Добре.
Ой, не треба було.
О так!
Ой з днем та й тебе Та й народження
Я вітаю тебе З днем народження
З днем народження вітаю я тебе
Бе-бе-бе, бе-бе-бе Бе-бе-бе
Ой з днем та й тебе Та й народження
Я вітаю тебе З днем народження
Кроко-хлопчикові 15 літ
Сорок два!
Та ще й 42 дні!
З днем народження тебе! Гей-гей!
Як це по-каджунськи!
З днем народження, мій любий хлопчику.
Як чудово! Ну, все, я готовий приймати подарунки.
«Арло Бореґард».
Я Арло, а що таке…
Це твоє прізвище.
Ця стрічечка прибилася на мій ґанок разом з тобою
багато років тому.
«Бореґард».
То я прибився на твій ґанок?
Я б сказала, виплив на нього.
У маленькому кошику.
Такий гарненький був, з зеленим хвосточком.
Чого ти не розказувала?
Справедливе питання, Арло.
Думаю, я хотіла, щоб тобі здавалося, ніби ти завжди був тут, зі мною.
Але ти вже виріс і маєш знати правду.
Я не буду біля тебе вічно,
і ти теж не вічно сидітимеш на болоті.
Але якщо я не з болота, то звідки я взявся?
Лікарня «Бельв'ю», Нью-Йорк?
Я тут трохи почитала книжок.
Виявляється, цей Нью-Йорк – неабищо.
ВЕЛИКА КНИЖКА ВЕЛИКИХ МІСТ
То я з Нью-Йорка?
То це означає, що мої батьки в Нью-Йорку?
Читай далі.
«Батько дитини, Ансель Т. Бореґард. Мати дитини…»
Імені нема.
Це так смішно, ге, Едмі? Мама без імені?
Ой з днем та й тебе Та й народження
Я вітаю тебе З днем народження
З днем народження вітаю я тебе Бе-бе-бе, бе-бе-бе, бе-бе-бе
А ти уявляєш такого хлопчика як я в такому великому місті?
Ану вибачся.
Знов пукаєш мені на вікно?
Джероміо, ти зараз просто впадеш.
У мене є тато, про якого я ніколи не знав.
Знаю. Це ж круто. І це ще навіть не все.
Я з міста на ймення Нью-Йорк.
Мені завжди подобалося тут жити,
але мені тут незатишно, розумієш?
І тут – гоп! Я дізнаюся від Едмі таке!
Що? Чи хочу я туди?
У Нью-Йорк?
Туди, звідки я приплив?
Так Ага, ага
Так, я знаю, я інший Я хочу звідси піти
Мені кажуть, я гірший Та я не боюся, я йду до мети
Бачу зоряне небо І так добре мені
Там, далеко-далеко Ніхто не чує мої пісні
Хоч би раз на життя Щось зроби до пуття
Не чекай Себе відпусти
І без хибних думок Починай перший крок
Хай тобі пощастить
Ось я стою
Хочу вирватися з цих стін Бути там, де нема цих стін
Я втомився чекати
Я полечу Щоб вирватися з цих стін
Бути там, де нема цих стін Де всі будуть казати:
Він свій, він свій, він свій, він свій Він один із нас
Так!
Я відпущу себе!
Йому добре зі мною, Мені добре з тобою
Так, так, так
Ми любимо його
Ага
Хоч би раз на життя Щось зроби до пуття
Не чекай Себе відпусти
І без хибних думок Починай перший крок
Хай тобі пощастить
-Відпущу себе! -Раз на життя
Щось зроби до пуття Не чекай, себе відпусти
-Відпусти -І без хибних думок
Починай перший крок
-Так -Хай тобі пощастить
І без хибних думок
-Починай перший крок -Ось я стою
Хочу вирватися з цих стін Бути там, де нема цих стін
Я втомився чекати
Я полечу
Щоб вирватися з цих стін Бути там, де нема цих стін
Де всі будуть казати…
Так, я знаю, я інший
Я хочу звідси піти
Мені кажуть, я гірший…
НЬЮ-ЙОРК
…Та я не боюся,
Я йду до мети
Що робиш, Едмі?
Та, я тут думала зловити щось смачненьке на сніданок,
але рибки, здається, не голодні.
Я їх розумію.
Едмі, я багато думав,
і я не знаю, як тобі правильно сказати, але я…
Час настав, дорогенький.
Це правильне рішення.
Хвилюєшся?
Та, трохи є.
Арло, я завжди намагалася захищати тебе від великого світу,
і не тому, що боялася, що з тобою щось трапиться,
а, мабуть, тому, що боялася, що буде зі мною.
Але ти виріс таким гарним юнаком, що…
світ стане гарнішим, якщо в ньому буде Арло Бореґард.
Ти так думаєш?
Я це знаю.
Вибач, що не зроблю тобі на доріжку сендвіч з раками.
Ти зробила для мене більше, ніж будь-хто інший.
А поїхали в Нью-Йорк зі мною?
Це твоя пригода.
Моє місце тут,
а тебе я триматиму в спогадах і бажатиму найкращого.
Плюс там купа ордерів на мій арешт,
а я більше за ґрати не хочу!
Тебе не спіймають.
Пам'ятай: якщо загубишся,
то хай твоє добре серденько і твоя весела душа
ведуть тебе на твоїх шляхах.
Дякую, Едмі. Я ніколи цього не забуду.
Джероміо!
Тепер ти дбай про Едмі. Будь їй за компанію.
Ти багато досягнеш, Арло Бореґарде!
Тільки не забувай бути собою.
Буду, Едмі. Обіцяю.
Я люблю тебе, Едмі.
Па-па!
Па-па, Джероміо!
Па-па, ліхтарю. Па-па, змійко. Па-па, справжній крокодиле.
Па-па, чапле.
Па-па, болотна лисице.
Па-па, моше.
Па-па, конику-стрибунчику.
Па-па, комарі-велетні!
Що ж, лишилися тільки ми з тобою.
Ага.
Ура!
Сандро Джун, ти колись думала про всякі чудасії в цьому світі?
Щось таке, чого ще ніхто не бачив.
Гм, я не уявляю, що б це могло бути.
Я теж не уявляю.
-Ви не в Нью-Йорк? -Воно говорить!
Забирай машину, якщо хочеш!
Бісова ковінька! Люди за болотом такі щедрі.
Мені подобається.
Людоньки!
Земляний човне, вперед.
Уперед.
Уперед!
Земляний човне, вперед!
Ура! Здається, я таки їду!
Так!
Щось мені недобре!
Дякую!
ЛАСКАВО ПРОСИМО У ВІЛЛОУ БАТТОН
Привіт усім!
-Як життя? Я Арло. -Святий Боже!
-Стережіться! -Я тепер водій!
Нічого страшного.
Нове відчуття.
Ти здоровий, малий? Бо з вигляду так собі.
Ось. Бери все.
Але я хочу ще, ще, ще
Бо я знаю, що я зможу
І знайду я все, що схочу знайти
Я хочу ще, ще, ще
І не сумнівайся ти в мені
Бо я гордий кроко-хлопчик, і
Я зможу весь цей шлях пройти
ҐЕЙТОР ЕКСПІРІЄНС
…і останнє в нашому турі –
справжній, живий…
крокодил!
Ба? Диви, який переляканий.
З тебе 20 баксів. На бочку.
Я за таке не платитиму. Де всі крокодили?
Слухай, малий, наш екскурсійний човен вже прогнив.
Добре, шо ти хоч шось бачив.
Мертві крокодили – занудство.
Занудство?
Хочеш нерви полоскотати?
Бо якщо так – можеш погратися з он тим Чудовиськом.
Мій татко – суддя. Він вас засудить.
Слухай ти, куцепердику,
нічого не вийде, нас нема за що судити.
Ага. А ше ми банкрути.
Алло?
Рафе, ти?
Це Лоренс з крамниці мастил.
Чого тобі, Лоренсе?
Тобі це може бути цікаво:
я тут саме дивлюся на одного кроко-хлопчика.
О, це що, пересувні будинки?
Тут класно.
Кроко-хлопчик? Шо, напів крокодил, напів хлопчик?
Реально?
Я б за таке купу баксів відвалив.
Без жартів?
Ага!
Судді заробляють.
Ми розбагатіємо.
Геть з дороги, кретини розцяцьковані!
Як життя, сусідо?
-Забирай все! Це просто гроші! -Чекайте!
Мені не треба!
Чекайте, ви забули пошту!
Я візьму.
Ану ж, будь чемним кроко-хлопчиком
і ходи сюди до тітоньки Стакі.
Та ти ніби щойно з болота виліз.
Не дрейф, малий.
У нас для тебе знайдеться безпечне місце.
О так, ми про тебе подбаємо, як ніхто.
Взяти його!
Дивися не проґав його!
Він побіг до колії!
Не проморгай його, Рафе!
Крокодилоньку!
А це шо за проява?
Ану накивали п'ятами, якщо хочете дожити до завтра!
Хто ти така?
Та, що не дозволить тобі стати ще однією сумочкою.
О, двоє за ціною одного.
Ку-ку.
Ти наче янголиця.
Не хвилюйся.
Ти що, жаба-бик якась?
Та ні, я просто веганка.
Що за веганка?
Ви можете втекти…
але дзуськи від нас сховаєтеся!
З дороги!
-Тікай! -Дами вперед!
Нас розчавить!
Ми ж підемо за ними, ге?
Аякже, по п'ятах.
Приведи Чудовисько!
Бісова ковінька!
А він десь зупиняється чи так і буде їхати?
Я не знаю, дитинко. А як ти думаєш?
Сподіваюся, так і буде їхати.
Так, і я.
Я щойно зрозумів, що ти врятувала мені життя,
а я й не знаю, як тебе звати.
Мене звати Берті.
Берті. Це найкраще ім'я з тих, що я чув!
А я – Арло Бореґард.
Я з болота.
Люди часом називають його «байю», але це просто смішна назва болота.
А ти звідки, Берті?
Та, особливо нізвідки.
Не вірю!
Ти найособливіша людина з усіх!
А скількох людей ти бачив, Арло?
Десятьох. Вісьмох тільки за сьогодні.
Включно зі мною?
Так.
Що ж, тоді це велика честь.
Я б теж так сказав.
Берті Берті
Берті, Берті, Берті, Берті
Берті, Берті, Берті
Берті, так!
Зараз ми їх дістанемо!
То… чому ти покинув болото?
Бо в мене тепер є тато в Нью-Йорку.
А раніше не було?
Раніше я цього не знав.
Бач, у цьому місті купа цікавого,
а ще там є мій тато, робить там свої батьківські справи.
Справді?
О так.
Так дивно – мати тата, якого ніколи не бачив.
Хоч би я йому сподобався.
Слухай…
А поїхали в Нью-Йорк зі мною.
Дякую, друже, але ні.
«Друже?» Мене ще ніхто ніколи не називав другом.
Тепер ти мусиш поїхати зі мною в Нью-Йорк.
Ох, братику.
Обшукай кожен вагон!
Тікай.
Вони десь тут. Я чую їхній запах.
Та шоб тебе.
Якого дядька?
Боже милий.
Що це ви, хлопці, робите?
Чудовисько щось знайшло.
Здається, відірвалися.
Нам треба десь переночувати.
Може, он у тій стодолі?
Бляшка-мушка! Піду гляну, що там.
Арло, зачекай.
Та я тебе виголю, як дупу бабуїна.
Мене такі веселощі не злякають, солоденький!
Ті, хто на підборах, – дуже сильні!
Летить!
Ой-йой, просто в складки мені влучив!
Хай йому грець, тільки не в складки!
Увага всім! Ставлю на рожеву Пушинку!
Хто зі мною? Двадцять до одного!
Що ж, малюче Тоні, дай-но і я спробую щастя.
Лузери.
Бісова ковінька! Ви жива?
Містере, їй недобре.
Треба викликати… може, перукаря?
Бо мене як стригли:
Едмі брала горщика, клала мені на голову…
Прихопи щось страшніше за цей гребінець, якщо хочеш мене зупинити.
Що за…
Я йду!
Шампунь тобі в морду!
Ну, легше, Пушинко.
Смертельне сальто!
Це було круто.
Тебе б натерти олією чайного дерева,
бо твій скальп схожий на шматок пармезану.
А що я вам казав – Пушинка перемогла. Дуже дякую, друзі.
Нас підманули!
Пошили в дурні!
Надаємо духопеликів тій Пушинці і цьому самозванцю!
Тікаймо!
Не руш кучерів, Бороданю, бо як дам!
Хотів мене поголити? Маєш!
Віддавай гроші!
Агов, зелений, лови!
Ми будемо біля автобуса. Тікай, малий!
Фурлеціє, швидше!
Давайте, застрибуйте! Я готова їхати!
Чекайте! Ви не бачили хлопчика-крокодила?
Бачили. Він біжить за нами з…
Аліє! Зажди. Почекай на хлопця.
Арло!
-Ану! -Взяти його!
Взяти його! Давайте, хлопці!
Здається, у нас новий борець.
Я Арло Бореґард.
Я сам з болота.
Ви це чули? Та він один з нас.
Зачекайте. Насправді я з Нью-Йорка.
З Нью-Йорка?
Гей, Берті, ці хлопці хочуть поборотися.
Чому б вам не позмагатися
з кимось удвічі більшим?
Аліє, ти мотор не вимикай, добре?
Аж ось і вони. Рушай!
Поїхали!
Привіт, я Арло!
Тримайтеся. Я за вами.
Візьми мою руку!
Я тримаю!
Я не втримаюся.
Люди! Як там справи?
Тримайтеся!
Берті, ти бачила?
Цей вагончик увесь розцяцькований.
О, він з тобою.
Дуже дякую за послугу, зелений юначе.
То де моя торба грошей?
Ми її віддали тим розлюченим селянам.
До речі, вони досі злі, хоч тепер і з грошима.
Мамма мія!
Гей, дай малому спокій.
Він просто наївний, розгублений
збентежений і сором'язливий хлопчик-крокодил. Ясно?
А я – клубок шерсті.
Але мені все одно треба гроші.
Ну, віддали ми ваші крадені гроші.
Як ви посміли?
Ми виживаємо як можемо, пані.
Я ось тигриця. Глянь.
Думаєш, мене візьмуть на роботу? Ніяк.
Я розумію, більше ніж ти думаєш.
Це все добре, але ти ж розумієш, що ми мали розбагатіти,
а твій малий все зіпсував?
Та вже досить, Тоні.
Він не хотів. Глибоко в душі він добряк.
А тебе як звати, сестро?
Я Берті. А цей-ось – мій…
Друг! Ми найкращі друзі. Я Арло.
А я Фурлеція.
А це – малюк Тоні.
У мене, до речі, навчальні права.
Але я дуже вміла водійка, так що не переживайте.
Заспокоїла.
Може, підвезете нас?
Бачте, оце – Нью-Йорк.
Ми їдемо туди до мого тата.
Хвилиночку.
Мій батечко теж мені про Нью-Йорк розказував.
У нас там родичі. У Літтл Італі.
Бісова ковінька!
Малюче Тоні, поїхали з нами.
Давайте всі разом.
Ви, може, не помітили, але ми тут бабулеси заробляємо.
Ясно? Нам благодійна поїздка не до шмиги.
Що ж, нехай.
Тоді висадіть нас на наступній зупинці.
Гей, Арло, а ти добре плаваєш?
Малюче Тоні, плавання – моя природа.
Можна без «малюче».
Може, бартер, га?
Ми довеземо тебе до Нью-Йорка, а ти нам допоможеш з одним завданнячком.
Тільки не акваріум, Тоні.
А що там в акваріумі, малюче Тоні?
Там нашого доброго друга тримають під замком.
О ні!
Уже дуже довго.
Надто довго!
Треба його врятувати!
У жодному разі.
Є проблемка: у тому акваріумі з ним злі окуні,
хотіли відкусити шматок малюка Тоні того разу.
А Фурлеція, солоденька моя Фурлеція, не хоче намочитися.
Не з моєю завивкою, любчику.
Отак.
-Легше, Берті. -Ні.
Ясно. Ну, значить не так вам і треба в той Нью-Йорк.
Будь ласка!
Гаразд.
Тоді домовились.
Едмі якось казала мені, все стається не просто так.
Дивіться, як ми всі гарно тут зібралися.
А коли приїдемо, ця велетка допоможе нам ще трохи заробити.
Мрій далі, малий.
Ти мені подобаєшся.
Не мала б, але подобаєшся.
Я така рада, друзі мої!
Аліє, сядь за кермо!
Зараз все буде! О Боже! Так.
Ура! Марселусе, я їду за тобою!
Марселусе, ми їдемо!
А де хлопчик-крокодил?
Я вам нічого не скажу.
О, ше й як скажеш.
Зараз він іншої заспіває, як побачить нашого помічника.
Що це було?
Добре, я здаюся.
Він поїхав з рештою.
Вони поїхали автобусом на північ.
Це все?
Той малий, він сказав, що їде в Нью-Йорк.
Шо ше?
Скажи нам ім'я.
Його звати…
Допитувати мене може тільки…
Моя мамця.
Будь ласка, ні! Рятуйте! Прошу!
Скажи нам ім'я.
Інакше…
Будь ласка, ні! Рятуйте!
Його звати Арло Бореґард!
АКВАРІУМ КАРОЛІНИ
Малий, тримай.
Тобі це знадобиться.
Що це ти робиш, кроко-хлопчику?
Рятую вас!
А, зрозумів!
Я вільний! Чуєте, я вільний! Вільний!
Поїхали, друзі!
Марселусе, ми скучили, старий!
Потанцюємо? Давайте, розважимося.
Марселус з нами! Ура! Я так скучила!
Ми знову в грі!
-Марселусе, ти просто шик! -Так!
-Так і є! -Ага.
А там весело було, еге ж?
Де?
Ну, в акваріумі. Весело було?
Не було куди сховатися.
Вони приходили щодня.
Їхні крихітні лиця тулилися до скла.
Жирні, страшнющі обличчя.
І липкі руки.
Деякі поверталися – за тиждень, за місяць.
Витріщалися і жерли.
Діти – монстри. Усі до одного.
Я сам з болота.
Так, малий. Ми тут всі з болота.
Що ж, друже, ми раді що ти знову з нами.
Я трохи подрімаю.
Ляжу в автобусі, зранку буду свіжа.
Не будіть мене. Цьомки.
Добраніч, Берті.
Берті?
Добраніч, Берті.
А, так. Добраніч, Арло.
Чого не спиш, Марселусе?
Чого тобі, малий? Не бачиш, що я сплю?
З розплющеними очима?
Я ж риба. Риби так сплять.
А, ну, тоді добраніч.
Дякую, що витягнув мене з акваріума.
Завжди готовий.
Ні! Ніколи знову!
Добре.
Так, добре.
-Що ти тут робиш? -Не можу спати.
Чому? Мене хвилі заколисують.
Так, я теж люблю океан.
Але, якщо чесно, я не звикла довго бути в тій самій компанії.
Якщо ти розумієш.
Не дуже.
Раніше в мене була тільки Едмі.
А тепер є і ти, і Тоні, і Фурлеція, і Марселус,
і скоро ще й тата мого зустрінемо.
Я подбаю, щоб ти безпечно дістався до свого тата.
Обіцяю.
Але потім…
Я мушу рухатися далі.
Але чому?
Тобі не зрозуміти.
Часом, у поганому настрої,
або коли я сумний, або й веселий,
я люблю співати. Так я висловлюю почуття.
Скажи, чому ти любиш океан?
Він завжди в русі, як я.
Це наче мій дім.
Заспівай про це.
Я дивлюсь в океан І я бачу дім
Хочу йти за його плином Хочу йти за ним
Але чого нема
Того нема
І я Залишуся сама
Проведи, проведи, проведи Додому мене
А як ні – мені добре й так
Я піду, та залишу знак
Проведи
Проведи, проведи, проведи Додому мене
За минуле тримаюсь я
І не знаю, що мить – моя
Тож я сама
Я тут
Так, тут
Мене судять Навіть товариші
Бачать вади мої Але не бачать душі
Тепер я знаю – Мене для них нема
Мене нема
Мій дім – він там, де я сама
Так
В мене ти, в тебе я І ми зможемо разом йти
Ти мою руку тримай
Буде так, буде так Як захочемо я і ти
-Мене без тебе нема -І хоч не можемо
-Не можемо -За водою йти
Одне я знаю
-У тебе я, в мене ти -У тебе я, в мене ти
Проведи мене
Проведи, проведи, проведи Додому мене
-Буде добре тобі й мені -Тобі й мені
-Бачу світло удалині -Вдалині
Проведи, проведи, проведи Додому мене
-Будь зі мною, будь там, де я -Там, де я
-Я вже знаю, ця мить – моя -Моя
Так
О так Проведи мене
Нам буде добре Нам буде добре
Проведи мене
-Так -Проведи мене
Ага, так
Проведи мене
Можна мені ще поспати?
Перепрошую, я ледве знаю цю жінку.
До ранку, друзі.
Проведи додому мене
Берті.
Мені сподобалося співати з тобою,
тож я тобі дещо дістав.
Це камінчик дружби. Правда, гарний?
Арло, це перлинка.
Бачиш?
А щоб мене!
Тепер у нас однакові камінчики дружби.
Ти дуже гарна.
Аж не віриться.
Мій тато, Ансель Бореґард, в одному з тих високих будинків.
Це так кльово, друзі.
Нью-Йорк-Сіті.
-Ці будинки – це щось. -Це ж місто.
-Аліє? Що?
-Ти ж за кермом? -Ага.
То нам… пристебнути паски чи як?
Ага, так. Мабуть, треба.
-Агов, я тут іду! -Я тут іду!
Я тут іду!
Іду!
-Я тут іду! -Я тут іду!
Нью-Йорк-Сіті.
Бісова ковінька!
Люди, думаєте тут можна паркуватися?
Я думаю, можна.
-Я тут іду! -Я тут іду!
Ну, як скажете. І я тут іду.
Як давно я уявляв собі цей день.
Мамма мія!
Жирні пепероні. Аж пече! Пече!
Я на це заслужив.
Ходіть сюди, мої солоденькі. Ви, мабуть, зголодніли.
Пані, я вмираю з голоду.
А ти що це тут забула? Геть звідси!
На тобі! Лови!
Ага, отак. Тікай. Рятуйся!
Перепрошую.
Можна до вас записатися на укладку?
О так! Які у вас спритні руки!
Тату! Тату!
Шось таки є у цих вогнях, Стакі.
Еге.
З дороги, туристи!
Арло, я тут!
Берті!
Хтось знайшов щось про мого тата?
Ні.
Але автобус ми втратили. Отакі справи.
Я знайшов 27 доларів копійками.
Марселусе, ти знов купався в фонтанах?
Ти ж не такий.
Такий.
Якби ж ми хоч приблизно знали, який він на вигляд.
Тут стільки людей.
-Так. -Зі мною Ансель Бореґард…
-Він може бути будь-де. -…найбажаніший магнат Нью-Йорка…
Яке, ти казав, у тебе прізвище?
Бореґард. Означає «гарне побажання». А що?
Ну, схожості я не бачу, але в чоловіка на екрані твоє прізвище.
Ансель Бореґард.
-Яке щастя прогулятися з вами. -Мій тато?
АНСЕЛЬ БОРЕҐАРД ЕКСКЛЮЗИВНЕ ІНТЕРВ'Ю
Ви збудували найвишуканіші хмародери міста.
Чому ви обрали саме масив «Сісайд» для майбутньої забудови?
Бачте, Мішель, я тут виріс, у цьому кварталі.
Не дивіться сюди.
Так тепло. Чому так тепло?
Бачте, масив «Сісайд», він…
втратив колишній блиск.
Але дуже скоро
він стане найрозвинутішим і найгарнішим масивом
у цілому Нью-Йорку.
Я завжди намагаюся перетворити щось недороблене на щось гарне,
а до цього проекту в мене особливий сентимент.
Анселю, подейкують, що ви розкриєте деталі
в музеї «Метрополітен»,
на найбільшій благодійній вечірці року.
Нагода поділитися моїм баченням цього проекту
для мене неймовірно цінна.
Що ж, ви самі все бачили.
Людина, що змінює Нью-Йорк, район за районом.
Бачили?
Це мій тато. Він класний!
АНСЕЛЬ БОРЕҐАРД ВЕЧІР В «МЕТРОПОЛІТЕН»
Слухай, малий.
Хочеш, я дізнаюся, де він живе?
Мені тут дехто винен пару послуг…
Ну, знаєш, родина.
Так.
Я миттю.
Агов, я тут іду!
Здоров, це Тоні!
Ого, здоров, Тоні!
-Як там твоя мама? -Слухай, зроби мені послугу.
Тримай, малий.
Адреса Анселя Бореґарда, свіженька, щойно з вулиці.
І де це?
Я не знаю.
Це в аптауні.
Глибоко.
ГЛИБ. АПТАУН МЕТРО
Татуся знайду Хай пишається
Аптаун. Цікаво.
Міцно обійму Хай втішається
Ти ото про що думаєш, про те й співаєш.
А часом можна не…
Спектакль на Бродвеї! Купуйте квитки!
Спектакль на Бродвеї!
Руки забери!
Він не вміє читати.
Диви шо у нас тут.
Бореґард.
Щось він ані краплі не зелений.
Зате зелених має достобіса.
АНСЕЛЬ БОРЕҐАРД ЛЕКСИНҐТОН-АВЕНЮ, 1934
З вигляду непогано.
Ну, ось і все.
Хочете всі зайти зі мною?
Певен, місця вистачить кожному.
Ми це зробили, Арло. Тепер це твоя пригода.
Я миттю спущуся, і тоді…
Усе гаразд, малий. За нас не хвилюйся. Все буде добре.
Дякую. Дякую всім вам.
Берті, я…
Йди перш ніж мої очі будуть на мокрому місці.
Не хвилюйся.
Погляньмо чи пропустить його консьєрж.
Консьєржі – то тверді люди.
-Ти куди йдеш? -Я Арло Бореґард.
-Прийшов побачити тата. -Серця як криця.
В Арло нема шансів.
А ти ніколи не задумувалася про кар'єру в боях без правил?
Так.
Хлопці, я знов маю сам відчиняти двері?
Ви знаєте, як це тяжко?
Я…
Ти мій тато.
Здається, ти помилився адресою.
Ні, тату.
Я бачив тебе по телевізору, і ти був такий добрий, такий шляхетний.
І я зразу зрозумів, що це ти.
Я Арло. Арло Бореґард.
Ой-йой.
Ага.
Не хочу здатися неввічливим,
але ж ти бачиш всю абсурдність ситуації, так?
А це що таке?
Не знаю, звідки ти це взяв, але це помилка.
Велика, жахлива помилка.
Я теж так думав.
Бо я точно помилково
приплив з Нью-Йорка аж на болото.
Так. Тобто ні.
Мій син…
Мій син зник.
Але…
Я не твій тато.
І не міг би бути.
Але мусиш бути.
Мені нема куди піти.
Я подолав довгий шлях.
Слухай, Арло…
А ходімо зі мною. Можливо, я допоможу тобі.
Бісова ковінька!
Знаєш, Арло, ти мені нагадуєш проект, над яким я працюю.
Проект?
Знаю, звучить сухувато, але подумай про це так.
Бачиш он той стіл?
Макет міста.
Тоні це б сподобалося.
Це мій старий масив «Сісайд».
Занедбаний, розвалений, брудний.
Я теж був ніким.
Та не схотів бути таким.
Я – як з попелу фенікс…
Розвіявся дим, і…
Я сам себе зробив Я крутий бізнесмен
Я трохи похвалюся Бо я – феномен
В мене долари у вусах В мене долари у вухах
В мене долари у штанях Трохи навіть в капелюхах
Мої гроші так глибоко Як акули в воді
Точно де – ніхто не знає Ні тепер, ні тоді
Проектую я будинки Хочеш жити в них – плати!
Діамантів маю стільки Що й не злічиш їх ти
Знаю, ти зараз думаєш:
«А до чого ж тут я?»
Кажу – звільнись від пут Бо диваків не люблять тут
-Прагни кращого життя -Кращого життя
Кращого життя
Кажу – зроби себе
Бо як не ти – тоді тебе
Прагни кращого життя
Кращого, кращого, кращого життя
Кращого, кращого життя
Попрацюй над лицем Зайве все заховай
Ось, поміряй капелюха – Можна їхати в Китай
І штани оці поміряй Вони шерстяні
Їх пошив на Евересті Файний шерпа мені
Ось тепер ти став Справжнім паничем
Так ти можеш цілим світом Гратись, ніби м'ячем
І останній штрих: Ось тобі піджак
А візьмеш іще й краватку – Буде супер, так!
-Звільнись від пут -Звільнись
Бо диваків не люблять тут
-Прагни кращого життя -Кращого життя
Кращого життя
Кажу – зроби себе
Бо як не ти – тоді тебе
Прагни кращого життя
Кращого, кращого, кращого життя
Кращого, кращого життя
-А з висоти -З висоти
Видно всі мої понти
Але стоїш нещасний ти
І хочеш досягти мети
Тож почуй мене –
Бо від цього не втекти
Кажу – звільнись від пут
Прагни кращого життя
Зроби себе Бо як не ти – то тебе
Прагни кращого життя
Так, так Зміни себе
Запам'ятай Так!
Арло, я в житті навчився однієї мудрості.
Якщо хочеш досягти успіху в світі – часом треба змінитися.
Змінитися? Чекай, що?
Сподіваюся, цей урок тобі допоможе. Це все, що я можу для тебе зробити.
Ну, я просто думав, що якщо я стільки пройшов, щоб тебе знайти,
то ти будеш радий мене бачити.
Ти ж мій тато, хіба ні?
Я…
Ні. Вибач.
Усе гаразд, сер?
Та це черговий малий з фонду.
Берті?
Малюче Тоні?
Хто-небудь?
Звільнись від пут?
Бо диваків не люблять тут?
Прагни кращого життя
-Прагни кращого життя -Ось я стою
Бо диваків не люблять тут?
-Вже не вирватися з цих стін -Прагни кращого життя
-Не бути там, де нема цих стін -Прагни кращого життя
-Я втомився, я тану -Я хочу ще, ще, ще
-Я вже знаю, що не зможу -Вже не вирватися з цих стін
-Не знайду я все, що схочу -Прагни кращого життя
Ось я стою Хочу вирватися з цих стін
Прагни кращого життя Прагни кращого життя
Я втомився, я тану
Ось я стою
Вже не вирватися з цих стін
Я втомився, я тану
Пам'ятай: якщо загубишся,
то хай твоє добре серденько і твоя весела душа
ведуть тебе на твоїх шляхах.
Вже немає тих Хто б міг до кінця мене донести
Вже немає тих Хто би розбудив, щоби далі йти
Скінчилися Мої пісні
Я тепер крихкий, коли хочеш – бий Обладунки мої розбив твій кий
Будь ласка, змий образу
Будь ласка, змий образу з нас
Втомлений, злий Свій хрест мені віддав ти
Тяжко, так тяжко Тепер мені йти до мети
Я прийшов під твої двері А ти не відчиняєш, ні
Я кричу: це ж я – Яблуко від яблуні!
Все життя моє Перед очима
Вся любов наша Вже за плечима
Загубили себе І все далі і далі пливем
Будь ласка, змий образу
Будь ласка, змий образу з нас
Змий образу з нас
Змий образу з нас, так
-Змий образу з нас -Все життя моє перед очима
Будь ласка, змий
Образу з нас
Кажу тобі, слухай,
ми повернемося на ринг, і публіка тебе на руках носитиме.
Я ще попрацюю над твоїм іміджем, але це буде просто супер.
Це буде фурор, Берті.
Берті?
Берті, все гаразд?
Арло?
Та ну. Ти що, ку-ку?
Арло й секунди на рингу не втримається. Хоч він і класний малий.
Ну, що? Можеш відмовитися від рингу, якщо не хочеш.
Ти куди йдеш?
Ану, пішла звідси! Пішла! Марш звідси!
Берті?
Я що…
Ми що…
Це що, рай?
Та ні, це радше Бруклін.
Тут…
Тут так брудно.
Агов, малий.
Ти що, по голові дістав чи що?
Малюче Тоні, пробач мені.
Ого, таки добряче дістав. Бідолашне хлоп'я.
-Хай щастить, Бертс. -Бертс?
-Стривай, Тоні. -Усе буде добре!
Ти його розрадиш.
Арло, як все пройшло з твоїм татом?
З моїм так званим татом.
Судячи з усього, я йому не потрібен.
Тепер я навіть не знаю, хто я. І, мабуть, ніколи не дізнаюся.
Ти найсправжніша людина, яку я знаю.
Це просто гарний спосіб сказати, що ти інакший.
Завдяки тобі я думаю, що бути інакшим – найкраще в світі.
У дитинстві я була така, як і всі,
але з віком росла безперестанку.
Досі пам'ятаю мить, коли я зрозуміла,
що люди більше не дивляться мені в очі.
Це, мабуть, тоді я навіки закрила двері в мій світ і не впускала більше нікого.
І тут ти, Арло Бореґард, просто виламав їх.
Ти першиий у світі ставишся до мене як до справжньої подруги.
Це тому, що ти моя найкраща подруга.
Ми найкращі друзі в цілому світі.
Дайте спокій…
Йдіть зі своїми шмарклями
подалі від мене.
Вибачте.
То твій тато нічого тобі не відповів?
Та він, може, й не мій тато. А якби й був, він цього не визнає.
Арло, ти заслуговуєш на правду. Ти ж це розумієш?
Я здолав такий шлях
і так нічого й не дізнався.
Тільки більше розгубився.
М СИВ «С СА Д»
Бісова ковінька!
У житті він навіть кращий, ніж на моделі.
Стривай, ти знаєш це місце?
Тут живе Ансель… тобто жив
Він знесе цей комплекс.
Шкода. Тут є свій шарм.
Досі тепло.
Цікаво, правда?
Ансель точно знає, звідки він,
але хоче знести цей свій дім.
А мені навіть нема чого зносити.
А знаєш, відколи ти увійшов у наші життя, ми стали кращими.
Це правда.
Перш ніж зустріти тебе, я любив тільки гроші.
І ще піцу.
Але тепер я зрозумів ціну дружби.
Люди, сьогодні він має бути на благодійному вечорі.
БЛАГОДІЙНИЙ ВЕЧІР СЬОГОДНІ
Може, це твій шанс з'ясувати правду, раз і назавжди.
Не думаю, що зможу витримати таке ще раз.
Арло…
ми з тобою.
Таки так, малий.
-Так! -Так, малий.
Я що хотів сказати. Конфлікти – не моє.
Ви знаєте, так? Це всі знають.
Але я піду. Але якщо там діти,
то, кажу вам, я вийду в перші-ліпші двері.
Серйозно, там будуть діти? Це дитяча вечірка?
-Агов! Це Дитяча Вечірка! Сюди! -Дитяча Вечірка!
-Усмішка! -А тепер спинами!
#ДИТЯЧАВЕЧІРКА
Просто шик!
Я що, в раю для модельок? Це просто кайф.
Почуваюся майже голим.
Мамма мія! Як нам туди потрапити?
Ходи сюди. Чудовиську, ходи з нами.
Ого, це збіса дивно.
-Сюди. Сюди! -Я риба, мене треба ловити.
Назад!
-Класний ракурс! -Дякую вам.
Ану, дівчинко, покрутися.
Ось, це моя робоча сторона.
Милостивий Боже!
-Так! Так! -Сюди!
Боже мій!
Ого!
Нагадує стародавні єгипетські рейви.
Дивіться.
Пані і панове, вітаємо на благодійному вечорі.
Це модний івент №1, перлина світського життя.
Просто найважливіша мить у житті. Невелике діло.
А зараз привітайте родзинку нашого вечора, Анселя Бореґарда.
Готовий?
-Я на завданні! -Перепрошую!
-З дороги! -Будь ласка. Дякую.
Без вас, мої любі, мене б тут сьогодні не було.
Ви – мої люди.
Фальстарт.
Ви – мої люди!
Ого.
Сьогодні ми поговоримо про відповідальність.
Ні!
Стривайте.
Відповідальність перед перетворенням скромного і непоказного
у взірець пишноти і гламуру.
Дозвольте представити вам мій план масиву «Сісайд».
Агов!
Що?
-Що воно таке? -Хто це?
Воно зелене.
Що це за гидота? Хто ці люди?
Привіт. Вибачте.
Перепрошую, юначе, вам допомогти?
Я…
Забирайся звідти, диваче!
Я…
Так я й думав.
Мої дорогі друзі-товстосуми…
Стривай, я ж…
…можна втілити лише з вашою допомогою… -Арло, заспівай про це.
Ви мені потрібні. Ви потрібні нам. Ви – майбутнє масиву «Сісайд»…
Уперше в житті Ця правда відкрилась мені
Що я – яблуко Далеке від яблуні
Я так довго виростав
Чи пізнаю я себе? Чи мене ти пригадаєш?
Бо прийшов до тебе я
В мої очі подивись, Може, ти мене впізнаєш?
Я сміюсь
Але серце мені так болить
Уперше в житті Ця правда відкрилась мені
Чи насмілюся я Бути йому татом чи ні?
Це дилема непроста
Як відкрию свій секрет Він не змириться ніколи
І не буде вороття Я не зможу жити так
Коли зникне все навколо
Я мовчу
Але серце мені так болить
Так
Ти не бачиш? Я прийшов!
-Якби ж я міг… -Не бачиш?
Ти не бачиш? Я прийшов!
-Та я мовчу… -Ти не бачиш? Я прийшов!
-Ти не бачиш? -Я не бачу…
Обернись і подивись
Бо серце мені так болить
Серце болить
Ти не розумієш, так?
Те, що ти ось так прийшов сюди,
ставить під загрозу все, заради чого я тяжко працював.
Ні, я чудово розумію.
Я ризикнув всім, щоб бути тут.
А ти сильний малюк, еге ж?
Я, мабуть, став таким.
Слухайте, містере Бореґард, не хочете мати до мене діла – добре.
Я дам вам спокій.
Але я хочу знати правду,
щоб більше не думати про це весь час.
Ви – мій тато?
Арло, я…
Чим ми зобов'язані, друзі?
Ми тут пропрацьовуємо емоційний прорив.
-Та ми просто за кроко-хлопчиком прийшли. -Точно.
Ага, емоції це не наше.
Тату?
Арло…
Ану назад!
Містере, якщо хочете його собі, називайте ціну.
Але що ви робитимете з хлопчиком-крокодилом?
Усе гаразд. Ти не мусиш.
Мені тут не місце.
Так я й думав.
Ходи з нами на болото, малий. Ти нас озолотиш.
У нас для тебе гарненька кліточка.
Ким я став?
За що?
Посуньтеся! Дорогу!
Пішли, Стакі.
Арло?
Арло!
Берті?
Чудовисько, ти супер!
Берті?
А це шо за проява?
А бодай тобі!
Що це таке? Арло?
-Погляньте. -Арло?
Так, друзі. Я людина-птах.
Люблю пташок!
І є ще дещо, що вам треба знати.
Цей пречудовий юнак…
мій син…
якого я покинув.
Я був до тебе несправедливий, Арло, хотів покінчити з минулим.
Як ти знаєш, я виріс на Сісайді.
Тоді це ще було стерпно.
Невесело, але в цьому було щось особливе.
Дивися куди преш, пташино.
Але діти – це був жах.
Голодний?
-Диви, курячі лапки. -Ко-ко-ко, поїж зернят.
Агов, Анселю, ми тобі ще й хлібця накришимо,
якщо пообіцяєш не какати на татову машину.
То була підла дрібнота.
Тоді я й поклявся приховати свою правдиву сутність
і присвятити життя грошам і владі,
сподіваючись, що настане день,
коли я зможу знести цей район.
ЛІКАРНЯ «БЕЛЬВ'Ю»
Але тоді сталося дещо, що ризикувало викрити те, ким я є.
У мене народився син, і я зробив найбільшу помилку в житті…
покинув його.
Прости мені, мій неймовірний кроко-хлопчику.
Тату!
Арло, якщо даси мені ще один шанс, я буду радий, щоб ти залишився зі мною.
Мені дуже приємно, тату, я це ціную.
Але в мене тепер нова сім'я.
І, бачиш…
ми потрібні одне одному.
Ага. Ні, ні все нормально.
Не те щоб я якийсь надзвичайно самотній абощо.
Ходи обійматися, дорогенький!
А знаєш, ми оце їхали аж сюди, шоб цього малого посадити в клітку.
Але бляшка-мушка,
я й не знав, шо це буде урок людяності.
Я вже й не чекала, що ти чогось навчишся.
А шоб тебе, Стакі! Я тебе кохаю!
Берті, тепер я бачу, чого мені не вистачало весь цей час.
Усіх вас.
А якщо ти не готова десь зупинитися, ми можемо рухатися.
Може, всі разом?
Я хочу бути тільки там, де будете ви.
Ох, подружко, це такий чіл для душі, ти не уявляєш оці ваші сімейні штучки
це такий топовий експірієнс, я прямо аж не можу.
Слухай, я тут подумав щодо масиву «Сісайд».
Замість зносити його,
може, ви з друзями захочете його відбудувати?
Ну, знаєте, зробити його вашим домом?
Нарешті знайшов я плече Щоб бути на плаву
Нарешті, чуєш?
Мій внутрішній голос рече Що я ще оживу
Бо ти врятуєш
І коли я блукав по світах
Сам-один крізь темінь і страх
Ти мені вказала шлях
Гуртом триматись так добре нам
І тільки так Бо так ми нездоланні
Хай світ скупий до нас Та ще настане час
Це добрий знак Разом ми бездоганні
Підстав мені плече Так
Бо так ми нездоланні
Отут моє місце.
Так, ми бездоганні
З болота мене підняли До гурту прийняли
МАСИВ «СІСАЙД»
Ви справжні друзі
Я з вами хоч як, хоч коли І де б ви не були
І в радості і в тузі
Тепер не блукатиму вже по світах
Сама крізь темінь і страх Ви мені вказали шлях
Гуртом триматися добре нам
І тільки так Бо так ми нездоланні
Хай світ скупий до нас Та ще настане час
Це добрий знак Разом ми бездоганні
«РЕСТОРАН ТОНІ»
Гуртом триматися добре нам
І тільки так Бо так ми нездоланні
Хай світ скупий до нас Та ще настане час
Це добрий знак Разом ми бездоганні
Ми летимо Ми летимо
-Це добрий знак -Це добрий знак
-О так -О так
Разом ми бездоганні
О так
-О так -О так
Я в тебе є, ти в мене є
Ти в мене є
Разом ми бездоганні
О так
Так. Я вдома.
Хто там?
Я вам не здамся без бою!
ВІТАННЯ З «СІСАЙДУ»
Ого, бісова ковінька!
СУМУЮ, ПРИЇЖДЖАЙ ДО НАС! ЛЮБЛЮ, АРЛО
Так Ага, ага
Так, я знаю, я інший Я хочу звідси піти
Мені кажуть, я гірший Та я не боюся, я йду до мети
Бачу зоряне небо І так добре мені
А далеко-далеко Ніхто не чує мої пісні
Хоч би раз на життя Щось зроби до пуття
Не чекай Себе відпусти
І без хибних думок Починай перший крок
Хай тобі пощастить
Ось я стою Хочу вирватися з цих стін
Бути там, де нема цих стін Я втомився чекати
Я полечу Щоб вирватися з цих стін
Бути там, де нема цих стін Де всі будуть казати:
Він свій, він свій, він свій, він свій Він один із нас
Так!
Я відпущу себе!
Йому добре зі мною, Мені добре з тобою
Так, так, так
Ми любимо його
Ага
Хоч би раз на життя Щось зроби до пуття
Не чекай Себе відпусти
І без хибних думок Починай перший крок
Хай тобі пощастить
-Не чекай -Хоч би раз на життя
Щось зроби до пуття Не чекай, себе відпусти
-Не чекай -І без хибних думок
Починай перший крок
-Так -Хай тобі пощастить
Хоч би раз на життя
-Щось зроби до пуття -Ось я стою
Хочу вирватися з цих стін Бути там, де нема цих стін
Я втомився чекати
Я полечу
Щоб вирватися з цих стін Бути там, де нема цих стін
Де всі будуть казати…
Переклад субтитрів: Тарас Малкович