Downloaded from YTS.MX
СПЕЦІАЛЬНИЙ ВИПУСК ОРИГІНАЛЬНОЇ КОМЕДІЇ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Операторе,хлопче, чи не міг би ти так на мене не витріщатись?
Мене це напружує.
Дуже дякую, Монтеррею!
Ви — найкращі!
Дякую, що розділяєте зі мною сьогодні мою мрію.
Ми відірвемося сповна. Дуже дякую.
Дозвольте представитися новачкам.
Гаразд. Ви просто супер.
Це — мої батьки. Мамо, дякую, що прийшла.
Давайте розважимося.
Для новачків — мене звати Алан Салдана. Я не з цього чудового міста.
Я з Монтеррею, але виріс у Рейносі,
чудовому, безпечному місті, де панує мир і спокій.
Що? Це місто також жахливе. Мене тут вбивали шість разів.
Але тепер я відчуваю себе безсмертним. Я не можу більше помирати.
Отже, з якими жартами я виступаю? Стенд-ап, комедія спостережень.
Я все аналізую, і я нещодавно отримав неприємний досвід.
Найгірший досвід, який може мати чоловік.
Підніміть руки, хлопці,
якщо ви були на карантині після вагітності дружини.
Що? Хіба у вас немає сексу?
Тож ідіть і починайте злучатися.
Коли мій лікар сказав мені:
«Сорок днів і ночей без сексу». Я відповів: «Без проблем».
Я подивився на руку й запитав: «Пам'ятаєш мене?»
Але моя дружина сказала: «Не зраджуй мене».
Я подумав, що 40 днів — не так багато.
Але це пекельно довгий термін.
Перші 15 днів карантину минули спокійно.
Я цілковито контролював ситуацію.
Двадцять днів опісля у моїй голові почалися атаки.
Лише «секс, секс, секс!»
Минуло 25 днів, і в мене опухло одне яєчко.
Я ходив ось так.
Зовсім як Квазімодо.
Минуло 35 днів, я дуже ніжно обіймав своїх друзів.
«Як справи, чувак?
Підійди ближче».
Сорок днів потому я сподівався, що лікар мені дозволить.
Тому що я відвідував свого лікаря, доктора Сімі.
Я чекав, коли лікар скаже, що можна, поки…
Отже, я чекав цього клятого нахабного лікаря! Я такий:
«Ну ж бо! Минуло 40 днів! Я хочу зайнятися сексом».
І лікар такий. А я такий: «Зараз!»
І я був у такому розпачі, що вдарив об стіл, ось так.
І боляче не було.
Я міг би навіть розколоти волоський горіх.
Іноді я навіть розколював кокоси.
У неділю в супермаркеті:
«Кокос, пане. Звісно, я розколю його для вас.
З чилі?»
Я чекав, коли лікар скаже, що можна, доки він не сказав: «Можна».
Уявіть себе на моєму місці. Уявіть, що я відчував.
Без сексу 40 днів. Думаєте, я чекав, коли повернуся додому?
Мені було байдуже. Я зробив це у лікаря.
Вгору-вниз, по-місіонерськи.
А що лікар? «Відчепись, курва! Дай мені спокій!»
Отже, ззовні я трахнув ціпочку в костюмі тварини.
Потім захотіла дружина, а я сказав:
«Завтра, у мене болить голова. Я щойно розколов горіх».
Я аналізую все, що відбувається зі мною в житті.
Мені подобається моє життя. Я хороший тато, аби ви знали.
Я віддав своїх дітей до школи «Коледжіо Ірландес».
Справді? Ні? Мені потрібно забрати дитину звідти?
Коли він запитує, чому не може ходити в школу, я кажу, що мені не вірять.
Саме тому я віддав його до елітної школи,
тому що це потрібно для його освіти.
Тому що малий приходить туди о 7:30, а йде звідти о 14:30,
потім він виконує домашку,
і я приводжу його додому о 21:30, коли він вже готовий іти спати.
Я б дозволив йому там і спати, але не можна.
Прибиральник не дозволить.
Мені подобається ця школа.
Якось я забув, що він закінчує о 21:00. Приїхав забрати його о 21:30.
Не було нікого, крім тренера з карате.
І я з'явився, кажучи: «Вибачте. Я забув».
Моя дитина завжди рада мене бачити. Він так втішився, бо рідко мене бачить.
Він каже: «Тату! Тату!» Я питаю: «Що, синку?»
«Здогадайся, чого мене навчив мій тренер з карате?»
«Чого, синку, чого?»
Тож моя дитина повертається і б'є іншу дитину.
Він вирубив хлопця.
Визнаю, я пишався тим, що мій хлопець накаутував іншого.
Але я не зрадів, коли дізнався, що його батько був учителем із карате.
Через нього мене самого могли накаутувати.
Тож я відразу сказав: «Як я тебе вчив? Допоможи
хлопцеві піднятися й підбери його милиці!
Не можна бити дітей, які не можуть себе захистити».
Я аналізую все, що відбувається зі мною,
і я аналізую людську поведінку.
Часи змінилися.
Люди такі упереджені.
Підніміть руку, якщо ви упереджені.
Добре, підніміть руку, якщо ви знаєте, що означає бути упередженим.
Люди можуть бути настільки упередженими.
Я помічаю, як відрізняється їхнє ставлення,
коли я в гарному костюмі та краватці, і коли я в жіночому одязі.
Вони ставляться по-іншому, покидьки.
Звичайно, я теж упереджений. Я цього не заперечую.
Якщо я бачу на вулиці хлопця-гангстера, який ходить ось так,
моє упередження каже, що він растаман.
Можливо, він не растаман, а миє автівки, але я так вважаю.
Я бачу хлопця в костюмі з брошурами, під час мого
недільного барбекю, і моє упередження каже, що він — Свідок Єгови.
Я бачу на перехресті дівчину в міні-спідниці, з великими цицьками,
яка курить опівночі, й моє упередження
каже, що це хлопець.
Усі упереджені.
Люди оцінюють вас за вашими музичними вподобаннями.
Якщо вам подобається музика вальєнато, вони вважають вас пропащою людиною.
Якщо вам подобається Архона, ви — дебіл.
Якщо вам подобається регі, ви — растаман.
Якщо вам подобається банда, ви — наркодилер прихильника реггі.
А якщо вам подобається Дженні Рівера,
ви — матуся наркодилера прихильника регі.
Дякую.
Я також багато критикую Свідків Єгови.
Не зрозумійте мене неправильно, я поважаю всі вірування й релігії,
але якого біса вони приходять у неділю?
Коли в мене похмілля.
Вони ніколи не з’являються в неділю, коли я тверезий.
Але вони відчувають запах хмільного грішника і прибігають.
Чому би їм не з’явитися в понеділок, хлопці?
Вони з’являються в неділю, тому що їх надихає барбекю.
У понеділок вони згорають у вогні. «О ні, сьогодні понеділок!»
Залишилася лише Біблія, парасолька та брошури Вартової башти.
Свідки Єгови з’являються в неділю і стукають у ваші двері ось так:
Хлопці Коппеля йдуть, але не вони.
«Чи є хто вдома?
Чому ви вимкнули світло?
Ми чуємо телевізор».
Коли ви нишком визираєте з вікна, вони кажуть: «Я вас бачив!»
Ви ввічливо запитуєте: «Чим вам допомогти?» «Ми є Свідками».
«Я це знаю, я бачив парасольку».
«Ви хотіли б стати Свідком?» «Ніяких свідчень, дякую».
«Ми — сестри Христові».
«Чудово виглядаєте для свого віку.
Що ви вживаєте, Гербалайф? Як ви це робите?»
Отже, вони зрозуміли, що я придурок, і перестали приходити,
вони використовують WhatsApp, бо всі придурки — католики.
Вони розміщують наліпку з написом
«Це католицький дім» трохи нижче наліпки з переписом.
Свідки чіпляють наліпку з написом
«Цей хлопець — придурок. Хлопці, не зважайте на нього».
Вони не з’являються, вони використовують WhatsApp. Я сплю в неділю і…
Я відкриваю повідомлення о дев’ятій ранку, досі не прокинувшись,
і там написано: «Ми є Свідками Єгови.
Парасолька. Парасолька.
Покайся, грішнику! Долоні ось так.
Останній шанс. Кінець світу близько.
XD. XD. XD».
Як відповісти на таке загрозливе повідомлення?
Я надіслав їм іконку:
«Це кінець твого світу. Заблоковано!»
Думаєте, вони перестали мене рятувати? Ні, вони почали шукати мої слабкості.
Вони знають, що я пліткар, тому вони це використовують.
Вони кричать біля дому: «Чули добру новину?»
«Яку добру новину?»
Вони: «Порятунок близько». Я: «Він вже тут?» Вони: «Ще ні».
«Дайте знати, коли він буде тут. У мене похмілля».
Наступної неділі розумники придумали дещо нове: «Пожежа!»
Я: «Де?» Вони: «У вашому серці. Тому що ви нас не прийняли».
«Дайте мені спокій! Я хочу поговорити з вашим босом».
«Складіть долоні, щоб поговорити з босом».
«Я сказав — з босом, а не з власником компанії».
«Ви маєте на увазі пастора?
Ось брошура з номером на звороті.
Нуль 1-800 Бог вас чує. Вартова башта.
Вони візьмуть слухавку».
Я зателефонував.
«Дякуємо, що зателефонували на лінію Свідків Єгови.
Свідки, натисніть "один".
Якщо ви не Свідок, вам дорога до пекла, але натисніть „два”».
«Два» – і я обпік палець.
«Натисніть "один", щоб долучитися до нашої конгрегації.
Натисніть "два", щоб здійснити пожертву.
Натисніть "три", щоб отримати копію загубленої брошури.
Натисніть "чотири", щоб отримати інформацію про розпродаж парасольок.
Якщо ви хочете придбати тканини, щоб зробити власну спідницю,
ми продаємо їх на подвір’ї.
Натисніть "п’ять". Щоб поговорити з пастором, натисніть "нуль"».
Чому б не пастор? «Нуль».
І музика на утриманні звучить така…
Алілуя. Алілуя.
«Усі наші пастори зараз зайняті. Будь ласка, зачекайте».
І музика почалася знову.
Алілуя. Алілуя.
«Дві парасолі за ціною однієї. Придбайте зараз».
Алілуя.
«Набридло пекло? Не знаєте, як врятуватися?
Приєднуйтеся до нашої команди проповідників і доконуйте людей щонеділі.
Насолодіться досвідом. Базовий оклад плюс комісійні».
Алілуя.
«Це пастор Алеман. Хто телефонує, прошу?»
«Алан». «Чим допомогти тобі, брате Алан?»
«Я хочу скасувати свою підписку».
«Якась проблема?» «Ні. У мене є всі брошури».
«Тоді чому ви відписуєтеся?» «Ви з'являєтеся занадто рано».
«Нам змінити час нашого візиту? Ми можемо приходити о 7:00, 8:00, 9:00».
«Приходьте в понеділок». «Це проблема».
«Ми не працюємо по понеділках». «Ви що, будівельники?
Я хочу скасувати».
«Ось номер скасування. Можете записати?»
«Так, можу». «Запишіть: 666
Наберіть цей номер, щоб скасувати своє спасіння». «Щось ще?»
«Чи можете допомогти нам оцінити послуги пастора?
Від одного до десяти: як би ви оцінили послуги пастора?»
Я сказав «шість».
Наступної неділі я рано прокинувся, вони не з'явилися, і я пішов…
О 10:00 ранку.
Об 11:00 ранку, охоплений почуттям провини, я подумав:
«Невже їх звільнили через мене? Навіщо я поскаржився на них?
Можливо, їм треба годувати маленьких Свідків, а мені байдуже.
Дякую.
Мене не називатимуть жононенависником.
У своєму наступному виступі я обсираю жінку.
Не називайте мене жононенависником.
Я не проти жінок.
У мене проблеми лише з цією бісової товстухою.
Вона товста, тому не починайте: «Він сказав, що товсті жінки…»
Ні. Мені подобаються гладкі жінки. У мене був секс з декількома.
Деякі гладкі жінки його не мають. У вас його не має? Вам сюди.
Мені подобаються гладкі жінки, бо в ліжку ти кажеш їм ковтати,
а вони все ще голодні.
Вони кажуть: «Є ще?»
Ось чому я зненавидів цю товстуху.
Я летів додому з подорожі Гвадалахарою.
Підніміть руку, якщо ви подорожували літаком.
Ви мене зрозумієте.
Для решти — це як автобус із крилами.
Отже, я в літаку, а місця в ньому розташовані рядами: A, B, C.
A — це вікно, C — прохід. У мене було місце біля проходу.
Прийшла ця жирдяйка.
З верескливим голосом, якій нікому не подобається.
З худенькою подругою, звичайне поєднання.
Це завжди товста дівчина й худа дівчина.
Вони сіли на Ноїв ковчег. Товста дівчина та худа дівчина.
Я зненавидів цю товстуху через її стервозність.
Все почалося через відсутність місця для її ручної поклажі.
Тож вона влаштувала сцену: «Чому вони не реєструють свій багаж?
Всі кляті місця зайняті! Куди мені покласти сумку?
Так, Гледіс?»
Гледіс — це її худа довірена особа.
Я подумав: «Тупа товстуха, просто пошукай інше місце».
Я зненавидів її ще більше,
коли вона сказала про дитину, яка плакала:
«Це дитячий садок чи авіакомпанія?
Хто-небудь нагодуйте малюка груддю, щоб він замовк. Так, Гледіс?»
Я подумав: «Сподіваюсь, ця жирдяйка не сяде поруч зі мною».
Та її наче магнітом притягнуло. Товстуха сіла на місце B посередині.
Гледіс на місці біля вікна, ось так. Я на місці біля проходу, ось так.
Стюардеса каже, що ми відкриємо аварійний вихід, і я такій:
«Який вихід?
Куди мені виходити?»
Товстуха почала дратувати мене, щойно вона сіла.
«Як дозволили літати селюкам,
зменшили сидіння, щоб втиснути сюди більше селюків.
Так, Гледіс?»
Клята сучка! Потім вона взялася за мене.
Я розлютився, тому що вона залила мене своїм жиром.
«Обережніше з підлокітником. Це мій підлокітник.
Це — твій. Припини вторгатися в мій простір.
Так, Гледіс?»
Я сподівався, вона покладе туди руку. Але ні, лише рол з жиром.
Жирдяйка продовжувала скиглити, що її кинув хлопець.
«О, Гледіс. Цей козел зраджував мене з цією кістлявою тварюкою.
Я заблокую його у Facebook, WhatsApp, Instagram і моєму серці.
Я з'їм його на обід з тортільями й авокадо.
Так, Гледіс?»
І я подумав: «Прости його. Хто повірить такій жирний дурепі, як ти?
Я б трахнув тебе, якби ти була хорошою, але ні».
Я надів навушники.
Я люто її ненавидів, але я не був нешанобливим.
Я занурився у свій світ в навушниках.
Вона почала стукати в мої навушники. Але це були Bose, тому я нічого не чув.
Гаразд. Не Bose.
Це був бренд Gowin.
Oxxo. Вона загнала гуму мені у вухо.
Отже, вона стукає, і я кажу: «Прошу?»
Вона каже: «Стиш свою дурну гепську музику. Вона дратує.
Я обговорюю свої проблеми з Ґледіс.
Так, Ґледіс?»
Я кажу: «Ну так лети першим класом і йди на хер.
Але замов три місця для своєї товстої дупи.
І я вдарю тебе, дурепо, навіть якщо твій жир проллється на мене.
Пішла ти! Так, Ґледіс?»
Дякую.
Вибачте. Я не міг її терпіти.
Розумієте, я дуже відвертий, дуже щирий.
Незважаючи на всю мою щирість, мені дуже не щастить у коханні.
Мене часто відправляли у френдзону.
Підніміть руки, якщо ви знаєте, що таке «френдзона».
Гаразд, дозвольте пояснити, що це таке, тим із вас, хто не знає.
«Френд» означає, що ми зустрічаємося, «зона» — ніякого сексу.
Звідки я дізнавався, що я у френдзоні?
Тому що дівчина, яку я жадав, постійно казала «друг».
«Привіт, подруго». «Я добре, друже. Як ти?»
«Привіт, як справи?» «За межами твоєї ліги».
Як я дізнався, що їй байдуже? Вона переспала з усією школою.
Вона навіть зустрічалася зі шкільним прибиральником. Але не зі мною.
Я вважав, що це через відсутність романтичних моментів.
Отже, я запросив її на побачення в кіно.
Але вона з’являється з іншим хлопцем.
Із прибиральником.
Найгірше було те, що мені довелося купувати попкорн.
Я пішов за попкорном, а продавчиня питає: «Ви разом?»
«Завжди разом», — сказав я.
«У нас є пропозиція для френдзони».
«Що в ній, міс?»
«Попкорн для тебе, напій із двома соломинками для них,
і така необхідна пара яєць для тебе.
І ще за п’ять песо — порція гідності».
Я кажу: «Інші пропозиції?» Вона: «Пропозиція “Третій зайвий”»
«Що вона містить?»
«Попкорн для них, напій з двома соломинками,
і натяки на те, щоб ти зник».
Я кажу: «Я буду лише попкорн».
«Добре. Ми дамо тобі митас.
«А хіба вона не буде?» «Вона отримає трохи пізніше».
Я сказав: «Я не можу бути у френдзоні. Я вишукано зізнаюся їй у коханні.
Отже, я придбав їй величезного плюшевого ведмедя, який коштував мені 5000 песо.
Плитку темного шоколаду лімітованого випуску Ferrero Rocher
на розпродажі Sanborns.
Червоні квіти на довгому стеблі, зрошені норвезькою водою.
Вам цікаво, де я їх дістав? У растамана на перехресті.
Він — растаман із зеленим великим пальцем.
І якщо він каже, що використовував норвезьку воду,
я йому вірю, бо він растаман, а не брехун.
Я маю європейський розливний одеколон. Французький.
Я не маю грошей. Ведмідь мене обанкрутив.
Я напахнився одеколоном. Може вона мене поцілує,
обійме й щось трапиться.
Якого біса? Нехай це трапиться. Мені було байдуже, я його поповнюю.
Ще 20 пшиків, щоб він не вивітрився.
Але це лайно — чистий спирт, і я пішов…
Закоханий я і клятий ведмідь.
Я кажу своїй майбутній свекрусі:
«Доброго дня, пані. Я прийшов до вашої доньки.
І не дивуйтеся великому ведмедеві, моя любов до неї ще більша.
Я приніс їй ці цукерки. Щоб вони смакували, як її губи.
Квіти, щоб нагадували про її красу, і я пахну любов’юі.
Він досить сильний. Я трохи пролив.
І якщо вона мене прийме,
я обіцяю щодня, щохвилини, щосекунди,
бути її справжньою любов'ю, працювати задля неї,
і з любов’ю та відданістю, я придбаю будинок, щоб кохатися з нею цілими днями.
І якщо у мене буде серцевий напад, я скажу, що сумую за нею на дошці Уїджі».
Вона глянула на мене і сказала: «Ото дурень!
Зачекай, поки вона й прибиральник вийдуть з кімнати».
Отже, я залишився з розбитим серцем і синіми яйцями.
Але Господь зачиняє двері й відчиняє вікно.
Після дощу завжди приходить веселка. Це сталося зі мною.
Я зустрів цю розкішну дівчину.
Що вона побачила в мені? Вона була приголомшлива.
Ми зустрічалися два роки. Перший рік був наче мед.
Бджоли супроводжували нас усюди через цей мед.
Стільки меду, що ми були схожі на Вінні-Пуха.
Наступного року наші стосунки занепали.
Я мав щось зробити, інакше вона б мене кинула, а я не хотів втратити цю дівчину.
Я мав врятувати наші стосунки.
У мене виникла блискуча ідея запросити її подивитися Netflix у мене вдома.
Щоб відірватися, і я сказав:
«Люба, давай подивимося Netflix разом у мене.
Що скажеш?
Відірвемося й створимо спогади, над якими зможемо сміятися в майбутньому».
А вона сказала: «І ти мене трахнеш?»
Я сказав: «Ні», а вона:
«Нема проблем. Просто скажи мені, щоб я поголилася там».
Я сказав: «Ні», а вона: «Подивимося, чи повірить тобі мама»
Я кажу: «Добрий день, пані.
Чи можу я запросити вашу доньку подивитися Netflix?»
«Щоб трахнути її?»
Я сказав: «Ні», а вона:
«Звісно, що так. Це трапилося зі мною. Так народився цей ідіот.
Мені про це відомо все.
Тож іди та поголись там. Бідний хлопець».
На виході ми зіткнулися з її семирічним братиком.
Він питає: «Куди ви йдете?»
Бідолашна невинна дитина. «Дивитись Netflix вдома, хлопче».
«Трахатися?»
«Молодець, чоловіче!
Затрахай її до смерті! Переверни її світ!»
Я був такий збентежений. Потім з’явився місцевий священик.
«Куди ти йдеш, синку?» «Дивитися Netflix, отче».
«До весілля?
Це гріх. Прочитай «Отче наш» 15 разів для спокути.
Якщо вона не поголилася — 20».
Отже, ми пішли додому й зробили саме те, що ви думаєте.
Я її трахнув. Але лише через соціальний тиск.
Дякую.
Проблема виникла, коли я привів її додому до мого розлюченого тестя.
«Де ви були, дебіли?» «Дивилися фільм у мене вдома».
«Знаю, що це означає, і мені боляче.
Твої батьки пішли. Будинок був у вашому розпорядженні.
Ти зловжив моєю довірою і позбувся її назавжди. Це мене ранить».
Мені було погано. Подобається це мені чи ні, але він був правий.
Я навіть сказав: «Вибачте, пане. Я більше не буду її трахати».
«Не в цьому справа! Навіщо ти користовувалася моєю бритвою?
У мене все підборіддя зараз тхне рибою».
Отже, мені не щастить у коханні.
Ви, напевно, запитуєте себе,
чому цей дебіл запросив її дивитися Netflix?
Мені подобається Інтернет.
Я розміщую свої відео на YouTube, я завжди є в Instagram або Tik Tok.
Я люблю Інтернет. Але мій зв’язок не такий, як я очікував.
Наприклад, мій локальний провайдер Izzi.
Думаю, десь він інший, але тут це Izzi.
Я підключився до нього, бо в один із сезонів мене зачепив
актор, що рекламує Izzi.
Пам'ятаєте Рафаеля Амая, «Повелитель небес», Ауреліо Касільяс?
Який хлопець!
Коли він каже: «Ворушись!»
Коли він каже: «Викради мене, Чакорта». Я кажу: «Мене теж».
Я дивлюся «Повелитель небес» на повільному Інтернеті.
Ауреліо Касільяс завмирає, коли стріляє в хлопця.
Я кажу: «Убий його! Нехай буферизується».
Я зателефонував Izzi поскаржитися,
і вони запитали найбезглуздіше, я коли-небудь чув.
«Дякуємо за дзвінок до Izzi. Якщо ви клієнт Izzi…»
Звичайно, я клієнт. Чому б інакше я телефонував?
Це все одно, що телефонувати до Infinitum.
«Ні, я зателефонував привітатися. У вас є барбекю, чи що?» Ні.
«Якщо ви клієнт Izzi, натисніть "один"».
Оскільки я шановний клієнт Izzi, я натискаю „один”.
«Введіть номер свого рахунку». Хто знає номер свого рахунку?
Я був шокований. Номер мого рахунку?
Номер мого рахунку!
Бігаючи моїм двоповерховим будинком: «Номер мого рахунку!»
Що, нездари?
Отже, у мене проблеми, тому що у вас проблеми?
По всьому будинку: «Номер мого рахунку!»
Несучись на гольф-карі: «Номер мого рахунку!»
Навколо басейну: «Номер мого рахунку!» Я сів у ліфт.
Скептики.
О! Гараж.
Номер мого рахунку!
Потім я вводжу номер рахунку: п'ять, чотири, сім…
Ви хакнете мене, якщо я вам скажу.
Що мене дратує, коли ти дзвониш до подібної компанії,
це те, що вони нетерплячі з тобою, якщо ти помиляєшься.
Вони відсилають тебе назад до головного меню. Ви на утриманні й чуєте…
Дідько! Я набираю знову.
«Дякую за дзвінок до Izzi. Якщо ви клієнт, натисніть "один".
Введіть номер свого рахунку». П’ять, чотири, сім. Повільно, щоб не помилитися.
«Проблема з телефоном, натисніть "один". Проблема з Інтернетом, натисніть "два".
Якщо проблема у вас, натисніть "вісім".
Чисто з цікавості, брате, «вісім».
Повідомлення таке: «Піди до психіатра».
Дідько! Телефоную знову. «Дякую за дзвінок до Izzi.
Якщо ви клієнт, натисніть "один".
Якщо вас переадресували понад два рази, натисніть "два"».
Так, понад два рази. «Два».
«Якщо ви засмучені переадресацією, натисніть "один".
Якщо дуже засмучені, натисніть "два".
Якщо розлючені, мов чорт, натисніть "три".
Щоб побити когось,
бо ви засмучені переадресацією, натисніть "чотири".
Щоб нашкодити власнику Izzi з будь-якої причини, натисніть "вісім"».
Вжарити власника. «Вісім».
Я чую: «Ви йому — нерівня».
Дуже дякую.
Ґречно дякую.
Коротко кажучи, я нарешті поговорив з оператором.
Але перш ніж вона відповіла, минула вічність.
Щоб ви зрозуміли, коли я телефонував… Ви бачили «Титанік»?
Коли Джек і Роуз сідають на корабель?
Саме тоді я зателефонував.
Ви бачили, як стара пані кидає камінь у море?
Вони досі не відповіли.
Вони відповіли, коли Блискавка МакКвін виграв Кубок Поршня.
Отже, я набираю номер, і пані незворушно відповідає:
«Дякую за дзвінок до Izzi. Як вам допомогти?»
«Покращить свої жахливі послуги».
Я продовжую чекати, як дурень, набираючи номер і відключаючись.
Я розлючений, мов чорт. Байдуже, чи чує контроль якості.
Я гірший за Рафаеля Амая, коли розлючений. «Давай, чуваче!»
Пані така:
«Заспокойтеся, або поверну вас на головне меню».
«Я спокійний», — сказав я. «Спокійний».
«Отже, як я можу вам допомогти?»
«Я хочу скасувати підключення до Інтернету».
«Це вдалий час, тому що ви маєте сплатити рахунок сьогодні».
«Добре. Скасуйте».
«Але ми не хочемо втрачати такого чудового клієнта.
Як ми можемо покращити наші послуги?» «Включивши Інтернет, пані».
Ми сперечалися кілька годин, бо вони не терплять скасування.
«Це погана ідея». «Це чудова ідея. Просто скасуйте!»
Через дві години вона каже, що дозволить скасувати,
але доведеться сплатити два рахунки.
«Хвилинку. Ви сказали, що в мене заборгованість на одному рахунку».
«Інший підійшов до сплати, поки ми сперечалися.
Додатково, пеня за дострокове скасування.
Щоб не платити так багато, завтра я надішлю до вас техніка».
Надішліть цього мерзотника.
Надішліть його, щоб я міг відігратися на ньому.
О дев'ятій, коли я розлючений, мов чорт, щоб вибити з нього все лайно.
Я його відлупцюю.
Я відлупцюю цього сміттяра, надсилайте мені його».
Він з’являється о 9:00. Я відчиняю двері, щоб наверещати на нього.
Але це був не Рафаель Амая, з «Повелитель небес».
Тримаючи котушку з кабелем.
«Яка в біса в тебе проблема з Інтернетом?»
«Жодної, бос. Вибачте».
«Чакорта, хапай його». І вони мене викрали.
Отже, зараз Izzi — ваш кращий вибір, повірте мені.
І якщо в мене відстійній Інтернет, це тому, що я — придурок.
Дякую.
Привіт.
Чому мені потрібно щось розуміти?
Бо комікам потрібна інформація, щоб писати свої виступи.
Без інформації ми просто мелемо дурниці.
Нещодавно я бачив
на Nat Geo відео про богомола.
Якщо ви ніколи його не бачили, богомол — це комаха, як цвіркун,
передні кінцівки якого виглядають так, ніби він молиться, звідси і назва богомол.
Виявляється… Вони ніби Кунг-фу Панда, розумієте?
Їх називають богомолами, бо вони такі.
Виявляється, що коли самець богомола
запліднює самку у своїй місіонерській позі,
тому що це релігійно.
І вона каже: «Боже мій!»
Самка під час сексу пожирає голову самця.
Уявіть собі.
Ви скажете: «А!»
Давай, сучка.
Але це?
Твоє обличчя?
Щоб зрозуміти, наскільки це серйозно, уявіть, що ви кохаєтеся,
і божевільна жінка кусає вас за око. Дідько!
«Ти зайшла надто далеко!
Ти дряпала мене, кусала, ляскала, але моє око? У жодному разі!»
Потім інше око. Дідько!
«Тепер я сліпий. Просто пукни, щоб я знав, куди цілитися».
Тварини мають дивні способи розмноження. Наприклад,
у наступному відео розповідали про Чорну вдову,
як вона не дозволяє самцю запліднити себе.
У них не виникає бажання чи що?
Хіба її маленьке павучине гніздо не потребує любові?
Тоді я згадав, що вона — вдова, тож вона не хоче.
Вона досі кохає його.
Новий самець каже: «Ходімо». «Я не можу. Мій колишній щойно помер».
«Як він помер?» «Я вбила його».
Так що самець повинен застати її зненацька, щоб запліднити.
Напевно, безтурботна павучиха така…
Це моя найкраща імітація безтурботної павучихи.
Це все, на що я здатен.
І припиніть скиглити.
Якщо ви зайдете до мене о 16:00, я буду репетирувати на перилах.
Репетирувати, щоб влаштувати вам ідеальне шоу.
Це правда, я на перилах, ось так.
Отже, уявіть, що павучиха нічого не підозрює.
Плете свою павутину ось так.
Як Людина-павук.
«Прибрати он той верхній кут.
Вгорі для моїх яєць». Саме там вони відкладають яйця.
І самець стрибає на неї.
«Злізь з мене, чувак!»
А самець каже: «Нуж бо, Чорна вдова.
Тобі це потрібно, пані, поїхали!»
Ляскає її усіма вісьмома ногами. «Давай, сучко».
Але як тільки самець запліднив її,
він повинен рятуватися втечею поки вдова не вбила його.
Отже, самець підходить і…
Я не знаю, як він підходить, гаразд?
Думаю, він приходить, як усі самці, з такими стогонами.
Ось так приходять усі самці, видаючи звуки печерної людини.
Деякі приходять ось так.
Думаю, павук підходить…
І втікає, або гине.
Вдова каже: «Привіт!»
Надішли мені свій номер».
Отже, мені цікаво, як самець втікає,
коли я знаю, що після сексу твої ноги не працюють належним чином?
Звичайно, бо в нього вісім ніг.
Шість біжать, а інші дві він тягне за собою.
Останні дві він тягне ось так.
Отже, якщо я трахну вдову, вона мене вб’є.
«Біжимо!»
Я розтягнуся на підлозі.
Павучиха запитує: «Що трапилося?» А я кажу: «Вибач. Я впав з даху.
Я закохався».
Мабуть, ви дивуєтеся, звідки я стільки всього знаю.
Бо мене навчили всьому, що я знаю.
Я нічого не знав. Мене навчила дружина.
Коли ми познайомилися, моя дружина була генієм. Ми поїхали до мотелю.
Її телефон автоматично підключився до Інтернету.
Автоматично.
«Як ти це зробила, відьмо?» «Завантажила додаток».
«Який додаток?» «Родріґо».
Це правда.
Отже, вона навчила мене всьому, що я знаю.
Наприклад, коли ми були там однієї ночі, вона сказала: «Вдар мене».
«Але я тебе кохаю».
Я був в шоці, а вона каже: «Вдар мене!»
«Я тебе кохаю. Навіщо тебе бити?»
«Відшмагай мене». «Але ти вже доросла дівчинка!»
«Удар мене, дурню!» Отже, я її вдарив. І вона мене вигнала.
Їй подобалася місіонерська поза. Я сказав «звісно», і дав їй брошуру.
«Тобі варто сплатити десятину».
Потім вона каже: «Купи мені ділдо».
Ділдо — це такій вібратор, який робить ось так…
Деякі з них є більш потужними.
У деяких великих чорних є вай-фай та інше..
Деякі такі величезні та гарні, що мають свої імена:
«Тремтячий Панчо».
Є нові ділдо для сучасних жінок.
Я не знаю його назви, я не користуюся цими ділдо.
Я бачив, як дівчина користується ним.
Ви чуєте дзвін, і вони стають одержимі злими духами.
Я називаю їх екзоцистськими ділдо. Я спробував один з цікавості.
«Тільки кінчик»,— сказав я, але він увійшов весь.
Я кумедно ходив по всьому будинку.
Здавалося, що я танцюю дурангуенс.
Я вийшов з кімнати ось так, і моя донька запитала, що трапилося.
«Дзвони мамі!»
Вона повернулася з ринку через дві години.
Я лежав на дивані ось так.
Мене тіпало ось так.
Дружина запитала, що трапилося. Я попросив крапельницю.
«Я забруднив килим, дивись». Я був схожий на равлика.
Ви, напевно, дивуєтеся, чому цьому хлопцю, який стільки знає,
подобаються стрип-клуби, але це не так.
Я ніколи не відвідував стрип-клуби. Справді.
Що? Ти мене там бачив, чи що?
Зізнаюся, нещодавно відвідав один.
Але не для себе. Я зробив це для вас. Щоб зараз було про що поговорити.
Я пішов до цього клубу, з усією їх плинністю кадрів,
через помаранчеву неонову вивіску:
«Потрібні дівчата. Заробітна плата плюс комісійні. Ми надаємо дитячий садок».
Я сказав: «Дитячий садок?»
Я бачив, як деякі пані виходили звідти, одягнені медсестрами.
Неймовірно. Дитячий садок з лазаретом?
Одна вийшла, одягнена поліцайкою. Отже, у них є охорона.
Потім — одна, одягнена в шкіру. Ви можете зробити там дитину.
Я зайшов до клубу, і моя вам порада, хлопці, —
будьте пильні з офіціантками.
Бо офіціантки — нахабниці.
Офіціантки стрип-клубу. Тільки вони, гаразд?
У ресторанах гольф-клубів — гірші.
Бо коли офіціантки клубу настільних танців знають, що у вас є готівка,
вони кажуть дівчатам, які там працюють, що прийшов «хрещений батько».
«Прийшов хрещений батько».
«Замовкни». У мене були накопичення, тому я був «хрещеним батьком».
Усі мої «похресниці» хотіли чайових. «Як справи, хрещений батько?»
«Привіт, люба. Як твоя мама?»
Уся моя платоспроможність пішла на кошик з десятьма пляшками пива.
А бонусом до кошика був безкоштовний приватний танець.
Я не знав, що означає приватний танець.
З’явилася дівчина, майже оголена.
«Музику для безкоштовного приватного танцю, будь ласка».
Вона підійшла до мене ось так.
Хлопче із камерою, будь ласка, припини так на мене витріщатися?
Ти мене напружуєш, хлопче.
Хіба я на тебе так витріщаюсь?
Це незручно, правда? Припини витріщатися на мене.
Гаразд, продовжуємо.
Будь ласка, примусьте мене відчути себе жінкою.
Я попросив про це друга, і він схопив мене за цицьку.
Продовжуємо.
Один, два, три. Мені потрібні гроші на підгузки.
Я знаю, що це розкіш, але я того вартий.
Який беззубий хлопець це зробив?
Що це було?
Якщо не вмієш свистіти, зроби так.
Продовжуємо.
Один, два, три, давайте дамо дитині батька.
Яка холодна підлога.
Нічого собі!
Гаразд. Гаразд.
Я занадто старий для цієї фігні.
Гаразд, продовжуємо. Я впораюся.
Я радий усім цим чудовим оплескам. Поїхали.
Один, два, три. Левиця — не кицька.
Поїхали. Один, два, три.
Якщо я впаду на дупу, це тому, що ці кляті туфлі мені не підходять.
Дівчина підходить до мене напівгола.
Ось так вони вас збуджують у цих клубах настільних танців.
Ті, хто сміявся, знають це.
Вона підходить до мене і каже:
«Привіт.
Як справи?»
«Добре, хвала Господу, тусуюся тут.
Хвала Господу, у нас усе гаразд».
«Ходімо», — говорить вона.
«Куди?»
«У більш комфортне місце».
«Уперед. Мені й тут подобається».
«Давай здійснимо твої мрії».
«Закінчити середню школу?»
«Твої найпотаємніші мрії».
«Ти зробиш мене заможним?» «Ти почуватимешся на мільйон доларів».
Отже, я пішов з нею. Очманіти!
Який чудовий дитячий садок! Усі діти хотіли б там залишитися.
Я не пояснюю свої жарти, добре?
Це жарти для розвитку уяви.
Отже, вам потрібно задіяти свою уяву.
Хіба ви не кидали уявні камінці в собак?
На тобі, бісова собако!
І собака лякається.
Це сила уяви.
Це та ж сила, якою користуються жінки, щоб зробити нам боляче.
Куди ранять нас жінки? Ось сюди.
У розум. Уява.
Коли? Тоді, коли ви кохаєтеся.
Коли ти кохаєшся з нею.
Ти рухаєшся стильно.
Деякі хлопці рухаються, мов придурки. Ні.
Ні!
Стильно.
Раз, два, раз, два.
Раз, раз, раз!
Ти робиш це. Вона стогне, як божевільна.
Це означає, що ти робиш усе правильно.
Вона така…
Якби я був дівчиною, я був би такою шльондрою.
Я би робив це двічі.
Увійшов.
Вийшов.
Закінчив…
Вона би стогнала, як божевільна. Це частина цього.
Але вони теж стогнуть, як божевільні, силою 7,5 балів за шкалою Ріхтера.
Ось так…
Куди це тебе ранить, брате? Ось сюди.
Це ранить тебе в голову,
тому що ми, чоловіки, уявляємо собі всякі дурниці.
«Я вбиваю її.
Я перевертаю її світ.
Хто твій жеребець, суко?»
Якщо вона стогне так само в той самий час,
ми, чоловіки, не можемо з цим впоратися.
Я хапаю її за волосся: «Усе гаразд?
Три хвилини. Я вб'ю тебе, якщо продовжу».
Дякую, Монтеррею. Ви — найкращі!
Subtitle translation by: Shirvan Sinegulov.