Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
V San Diegu je slunečno, 25 stupňů
a na prvním místě hitparády je dnes stále „Blush“ od Koopa.
Nespouštíš mě z očí,
proč mi to jen děláš?
Nutíš mě odejít
a pokoj si nedáš.
Něco mi říká, že to nemám vzdát.
Něco mi říká, že snad…
Mám narozeniny!
Už fakt nevím, jak ti najevo dát mám,
že jsem v rozpacích a nezvládám…
Jo!
Improvizovaná taneční párty s mojí nejlepší kámoškou!
Máš narozeniny!
Ruce, přidej. A do kolen.
Tu písničku žeru, ale mám hlad.
Fajn, ale chci radu. Co myslíš? Je to v pětadvaceti šik, nebo zoufalé?
Teď ladíš s tou lampou, takže…
- Pomohl by klobouk? - Ne.
Sprosťáku!
- Tu máš. - Díky.
Fajn, moji Cassie-slávu začneme v klubu,
kde jsem celé odpoledne zdobila VIP zónu.
- Hele, mám šílený nápad. - Poslouchám.
Co takhle místo oslavy v klubu zůstat doma
a jako kdysi v teplácích skládat puzzle a objednat si k tomu nudle?
Tak to ne. Je to můj narozeninový týden. Svých 25 zahájím stylově.
Tys prožila stylově poslední čtyři roky. Jeden večer tě nezabije.
Puzzle jsme neskládaly věčnost. Koukni se na Monu.
Chybí jí úsměv. Je to deprimující.
Svoji párty nevynechám. Je to tradice. Kámoši na to čekají.
A mě zase čeká náročný týden.
Vzali mě na pozici asistentky v týmu, co zkoumá fosilní zuby vačnatců.
Tomu jsem asi úplně nerozuměla, ale gratuluju!
Jsem jen jedna ze tří, tak o moc nejde…
Ne! Je to pecka. Musíme to oslavit.
Protože víš co? Dneska máme oslavu!
Převleču se. Znovu.
Taky bys měla. Bude zábava, slibuju. Vyrážíme asi za hoďku.
Mám tě ráda, kámoško od první třídy!
Tak jo.
- Řekla jsem ti, jak ti to sluší? - Myslím, že tak 19krát. Chápu.
Dobře. Myslím to vážně. Vypadáš skvěle.
Díky, Cassie. Kdo tam dneska bude?
Takže přijde Kayla, přijde Maddie.
Nový soused?
Ahoj.
Jistěže ano. Nevím, proč jsem se na to ptala.
Ahoj, bydlíme vedle.
Jsem Cassie a tohle je tichá, prudce inteligentní…
Lisa.
Točím se okolo kostí dinosaurů,
tak nejsem moc zvyklá mluvit s lidmi.
- Jasně. - Pracuje v Přírodovědném muzeu.
Já zas celé dny skládám hudbu do videoher,
takže toho kontaktu s lidmi taky moc nemám.
Promiňte, jsem Max.
Normálně bych vám potřásl rukou, ale asi bych to pustil
a ty talíře nutně potřebuju.
- Ukažte, otevřu vám dveře. - Skvělý. Super.
Super.
Fajn, tak my už musíme, ale vítej u nás, Maxi.
- Jo, dík. Tak zatím. - Jo.
- Nedívej se tak na mě. - Já se nedívala.
- Hraješ si na dohazovačku? - Ani nedutám.
- Ale když to zmiňuješ, jiskřilo to. - Jiskřilo?
Ne, nikde nic nejiskřilo.
Soustředím se teď na práci a rozptylování si nemůžu dovolit.
Ani v podobě souseda s roztomilým přízvukem?
Nejsem jako ty.
- Dobře. - Ne!
Ty společenský život zvládáš, ale já ne.
Organizuju akce. Patří to k mé práci.
Já si jdu za svým cílem.
Zaperlit v téhle pozici, povýšit na terénního výzkumníka
a pracovat s mou hrdinkou.
Představím ti svoji kámošku Zábavu.
Nejsem si jistá, jestli se znáte.
Nejdřív počkej, až zvládnu to ostatní.
Táta jogín zase řádí. Každý den zveřejňuje novou pózu.
- Já mu lajkla pozici vrány. - Nepodporuj ho.
Nejsem sama. Vidíš, kolika lidem se líbí jeho studio jógy?
Já vím. Všichni říkají, že jeho hodiny jsou úžasné.
Měly bychom zajít.
Ne, radši ne.
Absolvovala jsem s ním tolik jógy, že mi to stačí až do smrti.
Je fajn, že je na sociálních sítích. Snaží se tak být s tebou v kontaktu.
Mám ho ráda, ale je to můj táta, a ne můj kámoš.
Každý máme svůj život.
Kdybys mu něco okomentovala, měl by určitě radost.
Fajn, dám mu lajk, ale žádný komentář. Spokojená?
Naše devatenáctá párty na tvoje narozky.
Tahle bude nejlepší!
- Ahoj, Bobe. - Dobrý večer, Cassie.
- Děkuji. - Dámy, vítejte.
Je moje nejoblíbenější. Mám ji moc ráda.
Dorazila Cassie!
- To nevypadá vůbec špatně. - Čau!
Všechno nejlepší, Cassie!
Všechno nejlepší!
- Rád tě zase vidím. - Já narozeniny nemám, Jeremy.
Jsi nejlepší!
Na zdraví!
Cassie! Až do dna!
- Naše písnička. To je Koop! - Jo.
- Jdeme tancovat! - Fajn.
Tak pojď!
Do toho! Rozjeď to.
Rozjeď to, Liso!
Jo!
Jó, Cassie!
Já se vznáším!
Pozor! Ublížíš si.
Do dna!
Mám to vypít? Fakt? Tak jo.
Další!
Bylo to super!
- Ty! - Mělas tolik panáků.
Protože jsi mi je podávala!
Jsi blázen! Neudržela jsem s tebou krok.
Další zastávka je u Roddyho.
Zařídila jsem skluzavku, co vede ze střechy až do bazénu.
Co se děje?
Ty už to balíš, že?
Nikdo si ani nevšimne, když se teď vytratíme domů.
Já si toho všimnu!
Ti tví kámoši jsou hrozní, víš o tom?
Jen se snaží dobře pobavit. Přesně to bys měla dělat taky! Pojď!
Taky se ráda dobře bavím.
Jen s lidmi, co se o mě postarají, kdyby se něco stalo,
nebo kteří by mě měli rádi, i kdybych nepůjčila nebezpečnou skluzavku.
Neříkej mi, že žárlíš.
Nežárlím na lidi, co vypadají jak fotka s filtrem.
Zdá se mi, že trochu žárlíš.
- No tak, Cassie, pojďme! - Fajn, za chvilinku!
- Víš, jsi jiná, když jsi s nima. - Cože?
Jako bys měla pocit, že za nic nestojíš, když nejsi vidět.
Aspoň si hledám nové přátele a neschovávám se za stolem.
To proto, že mi v životě nejde jen o večírky
a o to, abych znala všechny barmany.
Můj život není podstatný, protože je společenský.
Že se nevěnuju vědě neznamená, že tvrdě nedřu.
- To já neřekla. - Myslíš si to!
Vidím ten předstíraný zájem, když ti povídám o akci, kterou chystám,
nebo ty poznámky, že nikdy nebývám doma.
A ty nepředstíráš, že chápeš můj život?
Řekni mi, co dělám.
Pracuješ v muzeu.
Ale co tam dělám?
Těm věcem já nerozumím!
A já nerozumím těm tvým.
Klasika.
Už spolu netrávíme čas.
Jen my dvě.
Máme hodně práce. Jen si na sebe musíme udělat více času.
No, nevím. Přátelit se s někým by nemělo být pracné.
Nemyslím si, že je, Liso.
Ale podle tvého výrazu pro tebe asi je.
To nevadí.
Nechci, ať jsme nejlepší kámošky jen ze zvyku.
Jen… ze zvyku?
To je všechno? Řekneš něco takového a odejdeš?
Asi je načase připustit, že jsme vyrostly.
Kdo vyráží k Roddymu?
Vyrážíme. Lidičky, omlouvám se za tu scénu.
Moně chybí úsměv.
Tady je jeden.
Patří sem.
Napravím to.
To ne.
Ne.
Jsem tak blbá.
Tak pitomá.
VŠE O ŽIVOTĚ NAHOŘE
ŠKODA, JDEŠ DOLŮ
ROZCESTÍ TAM-MEZI
Zdravím.
Promiňte?
Z toho je virál?
Ty už jsi vzhůru!
Vítej.
Ne, neboj se. Jen to zkoumám. Není z toho virál.
Jsem Val. Budu tě provázet touto přechodnou fází.
Moc ráda tě poznávám, slečno Cassandro Adeline Garciová.
Podle mých poznámek si necháváš říkat Cassie. Je ti 25…
Za pár dní.
Rodiče Howie a Sofia se rozvedli.
Datum narození 31. května, úmrtí 25. května.
Úmrtí?
Omlouvám se, datum úmrtí 26. května.
Kdo jste?
Jsem Val, jinak známá jako tvůj dočasný anděl strážný.
Nevypadáte jako anděl. Kde máte svatozář?
- Ta je jen na zvláštní příležitosti. - A křídla?
Ale ty jsme zrušili už před lety.
Dobře, tohle nemůže být doopravdy.
Byla jsem s kamarády.
Už vím! Měla jsem šampaňské se zlatými šupinkami.
Občas se po nich vyskytnou halucinace. Mám halucinace.
Ne. Nemáš halucinace. Tahle část je vždycky náročná.
Jak ti to jen říct?
Jo, umřela jsi.
- Neříkejte to! - Viděla jsi se, jak…
- Já umřela v koupelně? - Jo.
Tohle je čím dál horší!
Podívej, všechno bude v pořádku.
Ale dobrá zpráva je, že to nejhorší už máš za sebou…
Už nežiješ.
Už nemusíš řešit ty lidské nepříjemnosti.
Však víš. Třeba zlomené srdce nebo PMS.
Považuj posmrtný život za dlouhý pobyt v lázních.
A pokud budeš mít štěstí, bude trvat věčnost.
Takže jsem nahoře?
- No… - Cože? Jsem dole?
Jsi uprostřed. Říkáme tomu tady „Tam mezi“.
Takže něco jako recepce?
Dá se říct. Toto je tvoje osobní čekárna, tvoje útočiště.
Je navržená podle tvého osobního vkusu, aby byl tvůj přechod co… nejpříjemnější.
Všichni, co zemřou, se ocitnou v „Tam mezi“?
Ale ne. Možná bych ti měla dát letáček.
Letáček nepotřebuju. Jen mi to povězte.
Šílenější to už být nemůže.
„Tam mezi“ je pro ty, co na Zemi nemají vše ukončeno.
Jako třeba ty.
Co nemám ukončeno?
Dostaneš druhou šanci,
abys u vybraných osob dala vše do pořádku.
A pokud uspěješ, pošleme tě tam nahoru.
A když ne, tak půjdeš do…
No, prostě… Víš kam…
- Do… Jo. - Do…
Jo.
Ale vždyť to je pro vrahy a lidi, co nemají rádi Beyoncé.
- Jsem hrdou fanynkou Beyoncé. - Jo.
Ne, je to odstupňovaný systém. Jo.
Rozhodně chtěj nahoru. Věř mi.
Připravená na seznam?
Teď? Ne, to nejsem!
Jako na horské dráze pozpátku a se zavázanýma očima.
Na to si zvykneš.
Počkat, jsme u tátova domu.
Čau, tati!
Ahoj.
Hej!
Proč nereaguje?
Nevidí tě a neslyší tě.
Ani ostatní.
Cože? Ne, to nemůže být pravda.
Nemůžeme riskovat, že lidi tady vyděsíme. Jsou tak… křehcí.
Haló? Tati?
To jsem já, Cassie. Tvoje oblíbené a jediné dítě.
Mně nezdravé jídlo jíst nedovolil.
Co se to tu děje?
A proč je tu takový nepořádek? Tohle…
To se mu nepodobá.
Táta žije jógou a zdravým životním stylem.
Dělá si i vlastní kombuču.
Jak dlouho jsem pryč?
Val, jak dlouho?
- Rok. - Rok?
Byl to jeden den.
Nahoře čas běží jinak.
Asi jsem si měla vzít ten letáček.
Naposledy tak vypadal, když odešla máma.
Po tvém…
odchodu
na všechno rezignoval.
Kdy jsi ho naposledy viděla?
Já ani nevím. Já…
Chtěla jsem ho navštívit, ale měla jsem tolik akcí.
Lajknula jsem mu příspěvek. Počítá se to?
Jo.
Proto je na mém seznamu?
Truchlí.
Potřebuje důvod, aby měl zase naději.
Poraďte mi, co dělat.
Měla bys vidět zbytek svého seznamu.
Lisa? Fakt? Ne. To ne. Ani náhodou.
Tady žádné „ani náhodou“ neexistuje. U nás slovo „ne“ neznáme.
Co když to božsky urovnám s tátou? Teda ne že bych byla Bůh.
Nemůžeme Lisu vynechat?
Proč se bojíš svoji kamarádku zase vidět?
Bývalou, a nebojím se.
Máme toho za sebou prostě moc.
Ani nevím, jestli chci. Přátelství občas prostě končí.
Nemůžu ovlivnit, kdo je na mém seznamu? To já jsem po smrti.
Po tvém odchodu se ponořila do práce.
Odchází poslední. Každičký den.
Co přeskočit Lisu a přejít k dalšímu jménu?
- To beru. Bez výhrad. Na mou duši. - Takhle by to nešlo.
Ale ukážu ti dalšího na seznamu.
Prosím, ať je to Koop.
Jak to děláte?
Zvládneš to i ty. Je to součást základního andělského balíčku.
Soustřeď se na místo, kam chceš jít, a luskni nebo kývni.
Jeden můj známý anděl mrká.
Jak je ti libo. A pak tam budeš.
Takže se můžu přemístit kamkoli?
Ne, kamkoli ne.
Teleportace je omezená jen na místa, kde je tě zapotřebí.
Žádné okliky.
- Jasné. - Fajn, tak se vraťme k seznamu.
- Nevím, jestli zvládnu další. - Morgan, zpomal!
Počkej na maminku!
Ahoj, ty jsi tak rychlá.
- To je… - Tvoje máma.
Tak jsem jí neřekla ode dne, co se odstěhovala.
Pro mě je to Sofia.
To je moje sestra?
Ani ji neznám.
Takže přece jen máš nějaké nedořešené záležitosti.
Můžeme už jít, prosím?
Jsou to jen tři jména.
Ale ne ledajaká.
Dokážeš to, Cassie.
- Věřím ti. - To jste sama.
Máš na vyřízení toho seznamu pět pozemských dní až do narozenin.
Počkat, pět dní?
Proč ne? Víte co? Co to zkrátit jen na dva dny?
Nebo líp! Co to zhustit do jednoho?
Považuj to za Cassie-slávu v posmrtné edici.
Jako… Jako Cassie…
Ne, máš pravdu.
Tak jo.
Pokaždé, když nějaký vztah vyřešíš, jméno ze seznamu zmizí.
Ale jak to mám udělat, když nemůžu komunikovat?
Na něco už přijdeš.
Můžu psát zprávy? Na Twitter? TikTok?
Ne, ne a ani náhodou.
Mám aspoň superschopnosti? Třeba ovládání mysli?
To je jen pro strážné anděly.
Máš se naučit skutečně sblížit se svými nejbližšími.
Co když to nezvládnu?
Jsem tu, kdybys mě potřebovala. Jen ne mezi 12. a 16. hodinou.
Dělám si srandu. Jen vtípek.
Jsem tu pro tebe neustále.
Napadá tě ještě něco, než se do toho pustíš?
No,
vlastně já…
Říkala jsem si…
Vím, na co myslíš.
A ano,
můžeš si měnit oblečení.
Jen zavři oči a představ si, co bys chtěla mít na sobě.
Oblečení si ale můžeš změnit jen jednou za den, tak ať to stojí za to.
Ty se ale třpytí.
Tohle tady bude asi ze všeho nejlepší.
PĚT DNÍ
Už je asi načase.
Zavolejte někdo Marii Kondo, protože tady radost nezáří.
Lisa jako první.
Bezva.
Tak ať už to mám rychle za sebou.
Fajn.
Co by udělala Val?
Já to zvládla.
Proč to tu vypadá jako hráčské doupě?
Kdo jsi a co jsi provedla s mým pokojem?
Ahoj.
Pořád tu bydlí ten pěkný soused. Jste zamilovaní?
- Ahojky. - Bré ráno.
- To se teď vracíš domů? - Jo.
Zrovna skládám hudbu do hry o postapokalyptických zombie Vikinzích,
co jezdí na motorkách.
Zní to pitomě, když to vyslovím nahlas,
ale je to dost dobrý,
když se ti postapokalyptičtí zombie Vikingové na motorkách líbí.
Jdeš do práce brzo. Nemám hodinky.
No jo…
Ráda chodím do práce dřív než ostatní. Ten klid je…
Uklidňující.
- Přesně tak. - Jo.
- Vystihl jsi to. - To jo.
- Jo. - Jo.
Super. Tak třeba až se naše harmonogramy sladí,
můžeme někam vyrazit?
- Jo. - Jo?
- Jo, fajn. Tak jo, ano. - Jo.
- Jo, to bych ráda. - Skvělé.
- Fajn, tak já už půjdu. - Jo.
- Tak se měj pěkně. - Díky. Ty taky.
- Rád jsem tě viděl. Čau. - Čau.
Už je to rok a vy jste pořád nikde nebyli?
Ještěže jsem zpátky.
No, jak jsme se rozešly. Fakt špatné načasování.
Pořád se na mě zlobíš?
Já bych se na tebe zlobit měla, ale už mi to nepřijde správné.
Kdy to tu otevřeli? Nesnáším, když o tolik věcí přicházím.
Dobré ráno, Emme, jak se máš?
Ahoj, tvoje objednávka už na tebe čeká.
No teda, Emme, ty mě ale rozmazluješ.
Kdo je Emme? Znám tvé přátele, ale ji neznám.
- Dobře. - Tadá!
Co to tu voní?
Zkouším nový recept na brownies. Zrovna se dopekly. Chceš jeden?
Vždycky budu ráda tvým pokusným králíkem.
Tak jak se máš? Už ses trochu víc zabydlela?
Všechno je fajn.
Z města jsem moc neviděla. Měla bych víc chodit ven.
Pečivo nepatří mezi upovídané společníky.
No, to ani kosti.
Napadlo mě, že udělám párty k prvnímu výročí obchodu.
- To by bylo super. - Pozor. Je horký.
Dobře.
To mi tak chybí. Proč jsem se neudusila čokoládou?
Ty jsou fakt vynikající.
Jsou dělané s láskou. A agáve.
Musím do práce, ale moc díky. Tak se zatím měj.
- Ciao. - Ahoj.
Ahoj.
Tak co, jak to vypadá s tvým seznamem?
Moc toho nenamluvíš, co?
Takže…
takhle teď žiješ.
Tak jo.
Jsi tu dřív než já. Zase.
Lekavá.
Ty něco bereš?
Příště se poděl s celou třídou!
Jo.
- Co chceš, Raji? - Už to víš?
A co přesně?
Reddingová povede v létě vykopávky v Hell's Creek
a hledá do týmu terénního výzkumníka.
Počkat, Marion Reddingová? Žertuješ?
Zavítá k nám na pohovory sama nedostižná.
Chystám se zapsat támhle…
v odpočívárně.
Papírový seznam.
Dobré retro. Ale žeru to.
Tak na co čekáš? Zapiš se.
L-I…
To je ale konkurence, co?
A vybere si jen jednoho.
Všichni asi tuší, kdo to bude.
R-A-J B-R-I-T-T-O.
Zbývají čtyři místa.
Kašli na něj. Chce tě jen rozhodit tím nejubožejším způsobem.
Zapíšu se později.
Mám spoustu práce, tak na to teď nemůžu myslet.
Jasně.
Ty to vzdáš?
Máš to v kapse, Britto.
Co tak hoří?
Nechala jsem kvůli tobě farmáře v jeho farmářské čekárně. O co jde?
Jde o Lisu.
Je tak tvrdohlavá. Pochybuju, že to vyjde.
Vůbec jí nechybím. Nezůstala tam po mně ani stopa.
A navíc mě nahradila spolubydlící, co frčí na dark webu.
- Proč mlčíte? - Ty toho napovídáš dost za nás obě.
Heleď, vím, že návrat je těžký,
ale oni nezapomněli.
Tím si nejsem jistá.
Když na chvilku zapomeneš na sebe a budeš se dívat pozorněji,
zjistíš, že tě opravdu potřebuje.
Proč spíš?
Tam venku čeká celý svět a ty ho zmeškáš.
Liso, vzbuď se.
Musím s tebou mluvit.
Liso, vzbuď se!
Vstávej!
Probuď se!
No tak, Val, to není fér.
Jak to mám dokázat, když mě ani nevidí, ani neslyší?
Prosím, potřebuju pomoc!
Piper, ztlum tu hru.
Pokouším se spát.
Proč mě nenecháš vyspat?
- Co se to děje? - Já nevím.
Ale zabralo to!
Ty tu nemůžeš být. Ne.
Ty mě vidíš?
Je to sen. Možná noční můra. V práci to bylo stresující.
Ty mě i slyšíš?
Tohle by se dít nemělo.
To je paráda. Šílené, ale hlavně paráda.
Nejsi tady. Ne. Umřela jsi.
Jo, fakt na houby.
Nevěřím v tebe, ať jsi cokoliv.
Nejsem strašidlo! Jsem mladší anděl strážný. Neoficiálně.
Tak jsem to aspoň pochopila. Ale to je fuk, na titulech nezáleží.
Vrátím se.
Ne strašit! Abych pomáhala.
Je moc fajn s tebou zase mluvit.
Prosím, ať je pryč. Prosím…
Promiňte, že ruším, ale neuvěříte, co se stalo. Lisa…
Tě vidí a slyší. Jo. Všichni to vědí. Rozkřiklo se to.
Slyšela jsem o tom, ale sama jsem to nezažila.
Navázání kontaktu bývalo běžné,
ale lidi jsou teď tak roztěkaní, že k tomu prakticky nedochází.
Stalo se to.
Nikdy nezapomenu, jak se na mě koukala s hrůzou v očích.
Koukají na mě jako na jednorožce.
To je Doupě andělů, hlavní velitelství Tam mezi.
Jednorožci jsou v jiné části.
Knížka? Vážně?
Ano. Nejsou knížky báječné?
Tak fajn.
VIDÍŠ MĚ, A CO DÁL?
Tady.
Jo. To je ono.
Fajn. Je to celkem vzácné.
„Osoba z Tam mezi může fyzický svět ovlivnit,
když je pro subjekt viditelná.
Stává se to převážně v případech,
kdy byly předmětné osoby extrémně propojené.
Bývají označovány za spřízněné duše či nejlepší přátele.“
Takže,
může jít o chybičku v systému,
nebo to dokážeš jen s Lisou.
- Měly bychom to ověřit. - Dobře.
Tak do toho. Promluv na někoho. Uvidíme, co se stane.
Dobře. Ahoj! Jak je?
Pokračuj.
Čau, kluci, jak se máte?
Haló?
Dámy! Jé, hezké boty.
Ne? Nic?
Tak jo. Nikdo nereaguje.
Většinou jsem středobodem párty. Je to divný pocit.
Na to, že řešíme chybu v systému, jste až podezřele veselá.
Je tady tolik energie.
Není to nádherné?
Znáš to rčení „stráží tě anděl strážný“. Tak to je můj sen.
Strážný anděl, který tě provází všemi etapami života.
Nejenom na konci.
- Tak proč se jím nestaneš? - To není na mně.
Ten pes štěká na mě?
On tě vidí!
Zvířata jsou spirituálnímu světu blíže. Některé děti taky.
Ne, drahoušku, pracujeme. Vrať se k páníčkovi.
Tak utíkej.
Můžeme mluvit se zvířaty?
My ne. Já ano. Jo, to je nad tvoji stávající třídu.
Je mi líto.
Takže pro cizí lidi jsi neviditelná.
To je vlastně dobře. Méně uklízení.
Zkusíme někoho z blízkých.
Nic moc nového od našeho posledního rozhovoru.
On se mnou mluví?
Přestal jsem se vídat s tamtou ženou. Mariou.
Je milá. Jen na to nejsem připravený.
Dělá to od tvého odchodu na onen svět. Uklidňuje ho to.
Celý tenhle pokoj.
Studiu jógy se daří dobře.
Pořád se víc soustředím na jeho provoz než na výuku.
Je poptávka po znovuotevření hodiny za svítání. Asi bych ji měl vypsat.
Cítím se tak provinile, že žiju dál, když ty už nemůžeš.
Chybíš mi, holčičko.
Chtěl jsem tě chránit, a ani to jsem nedokázal.
Ale tati, tys to dokázal.
Vzpomínáš na tu písničku, co jsem ti jako malé zpíval?
Nevzpomínám.
Zkus to. Třeba si vzpomenu.
Bylo to hodně dávno.
Promiň, že jsem tě nenavštěvovala.
Že jsem si utahovala z tvých příspěvků.
Dám ti vědět, že jsem v pořádku.
Nějak.
Můžeme zkusit tvoji mámu.
Nejsem na to připravená.
Půjdu za Lisou. Chci to napravit.
Začíná druhý den, tak bojuj.
Očividně mám mrtvičku.
Počkej, Liso, počkej!
- Tys to i cítila? - To se mi jen zdá.
Vysvětlím ti to, ano? Teda aspoň to zkusím.
Mám seznam. A abych se dostala na nebeský mejdan…
Běž pryč.
Dveře? Vážně?
No tak!
Zanalyzujme pár fosilií!
Neublížím ti. Jen s tebou chci mluvit.
Jestli se ti teď nechce, tak nemusíš.
Fajn, ale ani se nehnu, dokud si nepromluvíme.
Ne. Je to tím, že moc pracuju.
Můžu mít vidiny, protože jsem přepracovaná.
Já jsem nemocná! Vážně nemocná.
- Jinak to nedává smysl. - Asi ne, ale stejně se to děje.
Neváhejte, ochutnejte.
Proč čekat, až bude pozdě?
Karamelový moka preclík ti zvedne náladu.
Tak jo.
Nebo dva.
Tak pojď dovnitř.
Tohle místo má obrovský potenciál, ale co ty dečky?
Co čaj na uklidnění nebo…
Ne. Uklidnit se nepotřebuju.
Potřebuju exorcistu.
Tak s tím ti nepomůžu.
Poslyš, teď je to rok, co mi umřela nejlepší kámoška.
- Asi z toho začínám šílet. - Ta, o které jsi mi říkala?
- Ona o mně ví? - Jo, Cassie.
Bude to znít fakt šíleně,
ale mluví se mnou
a vidím ji.
Nesmysl. Byly jste nejlepší kamarádky. Je tvojí součástí.
Díky, že jsi mě vyslechla.
Já jen… Potřebovala jsem si s někým promluvit.
Je tady?
Baf!
Jo. Ona…
Prý by to tu chtělo předělat.
Uvítám cokoli, co přivede víc lidí.
Vidíš? Souhlasí. Emme se mi začíná líbit.
Každý se se smutkem vypořádává jinak.
- Je to kompliment, když se vrátí. - Nemám ten pocit.
- Dala by si kamarádka rakvičku? - Nepovzbuzuj ji.
Díky moc, že mě chápeš, Emme. Já jen…
Asi potřebuju být chvilku sama. Odcházím a budu sama.
Rakvičku bych neodmítla, i když nemůžu jíst.
Mohla by sis dát aspoň na chvilku pokoj?
Dobře.
- Jaká byla procházka? - Fajn, tak jo.
Jdu hledat psychologa.
Nechtěla jsem tě vylekat. Taky se to všechno snažím pochopit.
Děje se to kvůli té naší hádce?
Kdybych věděla, že se vidíme naposledy…
Taky bych se zachovala jinak.
Tak proto jsi tady? Kvůli tomu, co jsem řekla?
No, podle…
- Myslíš Boha? - Val.
Žena? Já to věděla.
Val mě má na starosti. Jako dočasný anděl strážný.
Aby mě vzali nahoru, drž mi palce,
mám z nějakého důvodu pomoct tobě, tátovi a mámě.
Já pomoc nepotřebuju.
Já ten seznam nevytvořila.
Něco ti ukážu.
Mělas to pod postelí.
Táta si zbytek věcí odnesl.
- Svůj pokoj bys nepoznala. - Já ho viděla.
Něco mi říkalo, ať si to nechám.
- Já myslela, žes na mě zapomněla. - Cože?
Vždyť jsme si byly blízké pomalu celý život.
Jak sis to mohla myslet?
Když umřeš, padne na tebe velká nejistota.
Jsou od tvojí mámy?
Jo.
Pohlednice ze všech úžasných míst, kde byla potom, co nás opustila.
Hele,
nechtěla bys…
třeba skládat
puzzle?
Ty ho pořád máš?
Pár kousků může chybět.
Našla jsem ho ráno na podlaze.
Vždyť Monu nemůžeme nechat bez úsměvu.
Nevím, co se děje, a asi bych se měla objednat na CT hlavy,
ale je fajn, že jsi zpátky.
Taky jsem ráda.
Ahoj, Piper.
Jsi v pohodě?
Ne.
- Co tam podle tebe dělá? - Pere prachy, hackuje.
Normální spolubydlící.
- Skoro jako za starých časů. - Skoro.
- Víš, co to vylepší? - Hudba od Koopa?
Srdci neporučíš.
- To já ti ho prvně pustila. - Je moje spřízněná duše. Má nový song.
- Spíš album. - Fakt? Já toho tolik propásla.
Jo. Hej, Google, pusť „Drive“ od Koopa.
- Improvizovaná taneční párty! - Improvizovaná taneční párty!
Já věděla, že budeš nadšená!
Hej.
Zase jdu dolů. Jdu dolů, až do kolen.
Fakt válí.
To se mi líbí!
Ty válíš.
- Dej si. - Jídlo už nepotřebuju.
Jo.
- Promiň. - To nic.
Svět bez nudlí si neumím představit.
Častěji jsem večeřela u vás než u sebe.
Hlavně když se táta učil vařit. Pamatuješ?
- Mí rodiče tě mají moc rádi. - I já je.
Vím, že táta byl podle tebe přehnaně úzkostlivý.
- Dusil mě. - Ale dělal, co mohl, Cassie.
Jo.
Začínám si to uvědomovat.
To jde odvedle?
- Není to po chvíli otravné? - Nepřijde mi to otravné.
Ne! Je hrozně talentovaný, milý a chytrý.
Jsi pořád zakoukaná!
Co s tím po roce uděláš?
Vůbec nic.
Takhle nám to vyhovuje.
- Nechci to pokazit. - Co nechceš pokazit?
Jdi za tím, co chceš. Jako ten pracovní pohovor.
Sníš o tom, ale ani se nezapíšeš.
- Jak o tom víš? - Jsem všude. Truhlíku.
Sice umíš najít starodávné kosti, ale vlastní páteř ne.
- Jak dlouho čekáš, abys mi to řekla? - Kdy sis vybrala svůj obor?
Vždycky jsi věděla, co chceš, a já tě za to obdivovala.
Opravdu? Dobírala sis mě, že jsem se pohřbila v práci.
Fajn. To bylo, když jsem žila, a šeredně jsem se mýlila.
To je ono.
Proto jsem tady.
Dám tě dohromady s tvým vysněným Maxem!
Na beton existují závažnější důvody…
Pšt. Bude to moje rozcvička.
Když my slyšíme jeho hudbu, on uslyší naši.
A když za ním ty nepřijdeš, musí přijít on za tebou.
Hej, Google, přehraj Koopa.
- Přehraj Koopa. - Andělům asi nerozumí.
Pomůžeš mi?
Hej, Google, přehraj Koopa.
Dej to hlasitěji, ať slyší, že se skvěle bavíš.
Bude zvědavý a neodolá. Stoprocentně.
Hej, Google, maximální hlasitost, prosím.
Ano.
- Fajn. Co budeme dělat teď? - Počkáme si.
Tři,
dva…
A co jedna?
Stydí se víc, než jsem čekala.
- Co to děláš? - Jdu na něho zaklepat.
- Ne! - Jdu tam!
Cassie! To bude trapas!
Čau. Ahoj. Slyšel jsem hudbu a chtěl jsem zaklepat,
ale nechtěl jsem rušit, tak jsem to ještě neudělal.
- Pořádáš večírek? - Kdo? Já? Ne.
Jen si užívám hudbu.
Je to moc nahlas? Můžu to ztlumit.
Hej, Google, vypnout.
Ne, tos kvůli mně nemusela. Je to super písnička.
- Můžu ji zas pustit. - To ne, jestli nechceš.
Promiň, víš, jak jsme si říkali, že musíme někam zajít,
tak Koop zítra točí videoklip.
- Co? - Režíruje ho kámoš.
Ptal se, jestli se nechci zastavit.
Tak mě napadlo, že třeba…
- Couvá. Pozvi ho dál. - Přestaň.
- A s čím? - Nic jsem neřekla, ty jo?
Pozvi ho dál.
Nechceš jít dále? Mám tu určitě nějaké víno.
Jasně. Jo. Ne, to bych rád.
Dobře. Super boty.
Dokonce se myje. Dobrý začátek.
Jo, tady to vypadá skoro jako u mě.
Teda je to tu mnohem větší a máš tu méně věcí.
To je jasné, Maxi. Bydlí tu génius. Snaž se trošku.
Nekecej! Ty skládáš puzzle?
Já taky.
Jo. Dokážu se do nich ponořit i na několik dní.
- Zas jsem začala. - Fakt?
Skládaly jsme je s nejlepší kámoškou Cassie.
Prosím. Našla jsem to v ledničce,
tak snad bude v pohodě.
Archivní. Fajn.
Pro tebe jen to nejlepší.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Maxi, zatkli tě někdy? Nejsi zadlužený?
- Jsi v pohodě? - Nic mi není.
Je hrozné.
Tak na ex.
Teď jsme v tom spolu.
Je roztomilý.
Muselo to být těžké, přijít takhle o kamarádku.
- Kdy se to stalo? Před rokem? - Jo, na týden.
- To je mi líto. - Díky.
I když občas mám pocit, že tady se mnou pořád je.
Zacláním. Chápu. Budu u sebe v pokoji.
Co ti tvoji dinosauři? Pořád vyhynulí?
Jo. Přesně tak.
Jo, pracuju většinou s fosiliemi.
Prostě mě uklidňuje držet v ruce kus historie.
Jo, chápu. Snáze se věří něčemu hmatatelnému, že?
Přesně. Jo, to jsem si vždycky myslela.
Na stupnici od jedné do deseti, jak moc máš ráda Jurský park?
- Asi tak 20. - Dvacet!
Koukala na to pořád dokola.
Pořád dokola.
Viděla jsem ho hodněkrát.
A Indiana Jonese.
- Ty filmy můžou za moji divnost. - Tvoje divnost se mi líbí.
Je pozdě. Připozdívá se.
Já…
Musím zítra do práce.
Jo, ne. Jo, jasně.
No, každopádně
díky za pozvání.
A za to pochybné víno. Které bylo skvělé.
A uvidíme se zase… brzy, jo?
Jo.
- Super. - Super.
- Tak jo. - Tak jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Slušný začátek. Teď se jen naučit úspěšnou koncovku.
Asi se mi fakt líbí.
Tak super, žes ho vyhodila.
Fajn. Musím jít spát.
A nedívej se na mě, jak spím. Mám z toho husí kůži.
Rozkaz, kapitáne.
Jsem na tebe hrdá!
Bože, jsem tak blbá.
Co mě to napadlo?
Proč jsem ho vyhodila?
Já to tak zvorala.
Jsem pitomá.
„Díky za víno.“ Co to mělo být? Jako by mě obsluhovala u večeře.
Proč ji nemůžu pozvat na rande jako normální člověk?
Měl jsem šanci a zahodil ji.
Kam jsem dal hlavu?
- Jako bych zděšeně prchal. - Fakt jsou pro sebe dělaní.
„Tvoje divnost se mi líbí,“ kdo to říká?
„Jsem Max, tvůj divný soused.“ Už se mnou nepromluví.
Super. Fakt paráda, kámo. Fakt válíš.
Tak jo.
MUSÍM UDĚLAT:
JÍT NA KOOPA
Slaďouš.
Mám zpoždění.
MUSÍM UDĚLAT: JÍT NA KOOPOVO NATÁČENÍ
Cože? Vážně? Cassie, na to nemám čas!
Jasně.
Piper, nezapomeň na nájem!
Do háje!
- Ahoj. - Ahoj, promiň. Neviděla jsem tě.
Jsem trochu mimo. Jdu pozdě do práce a…
To nic. Jen si jdu… pro kafe.
- Paráda. - To je ale náhoda.
Jo, i tak se to dá říct.
Poslyš, měl jsem se na to zeptat včera,
ale nechtěla bys se mnou jít na to natáčení Koopova klipu?
- Bylo by fajn nakouknout do zákulisí… - Jo.
Ano.
Paráda. Co kdybych tě vyzvedl ve čtyři?
Ve čtyři?
Většinou se neulívám z práce dřív, ale jo, proč ne?
Jo. Ve čtyři to jde.
Přijď včas.
A co tvoje kafe?
Jasně. Jo, ne. Promiň.
Úplně jsem zapomněl, že se na eBayi snažím zběsile vydražit
původní kazetu Labyrintu Davida Bowieho
a měl bych se k tomu vrátit.
Odpočívat budu v hrobě. Tak teda odpoledne, jo?
- Dobře. Jo, tak se měj. - Tak ahoj.
Ahoj.
Díky, dobrá vílo.
- Dělám to špatně? - Jo.
- Teď to dělám správně? - Ne.
Dobře. Je načase začít s projektem „Postavit tátu na nohy“.
Takže kde začít?
No tak, tati. Láká tě si to zase zkusit.
Vůbec nic? Ani pes hlavou dolů?
Tvoje jógy se štítící dcera se tu o něco snaží.
Díky za nápovědu, vesmíre.
Nebo Cassie.
LISA, SOFIA (DŘÍVE MÁMA), TÁTA
- To vypadá dobře. - Vždycky…
Pořiď si zvonek, prosím.
Snažíš se mě setřást?
Nechci, ať si někdo myslí, že mluvím sama se sebou.
Rozhlédni se. Všichni vypadají, že mluví sami se sebou.
Máme problém mluvit s ostatními.
- Hluboká myšlenka. - Mám světlé chvilky.
Tohle je jedna z nich.
Naštěstí tu máš svoji nejlepší kámošku, i když má sluchátka.
Snažím se pomoct tátovi.
Kdybys viděla jeho dům. Nepořádek. A nechal jógy.
- Vážně? - Jo.
To se mu nepodobá.
A víš co ještě? Už dlouho nezveřejnil žádný příspěvek.
Jo. Nedokážu s ním komunikovat jako s tebou, tak zkouším něco vymyslet.
Já…
Viděla jsem i Sofii.
Byla s dcerou. Mojí nevlastní sestrou Morgan.
- Hrály si v parku. - Byla na tvém pohřbu.
Přeju jí, aby byla šťastná,
ale vidět ji tak bez starostí,
bolí to a naštvalo mě to, a prostě…
Není to moc andělská reakce.
To já posoudit nedokážu,
ale přišlo mi to dost lidské.
Nevím, jak všecko napravit, než mi vyprší čas.
Oznámení. Podívám se, o co jde.
Táta jogín je zpátky!
Ať zkoušíš cokoli, zabírá to!
Takže…
Takže?
- Připravená na svoje velké rande? - Jaké rande?
Děláš si srandu? Úplně šílím! Proč se asi tak cpu?
Máš štěstí, že jsem zpět.
To jo.
To by šlo, že?
Nosíš to, když jsi nemocná a jdeš do lékárny pro léky.
My ostatní nemáme nekonečnou zásobu nového oblečení.
Líbí se mi tohle.
Ano. A červenou rtěnku k tomu.
- Nepřežeň to. - Tak růžovou?
Fajn.
Počkej!
- Růžovou rtěnku. - Růžovou.
Tak se podíváme.
Jo, je to fajn. Ale nevím, sedí to ke mně?
- Vypadáš dokonale. - Vážně?
Fešácký skladatel nebude tušit, čí je. Pojď sem.
Je tady!
- Počkej! - Fajn, jdeme!
Počkej! Poslední věc. Vydrž.
- Otoč se. - Nestříkej to po mně! Přestaň! Už je tu.
Vypadáš
parádně!
Ty vypadáš taky parádně.
- Až po tobě. - Díky.
Rádo se stalo.
Díky.
A má způsoby.
Co tu děláš?
Nenechám si ujít Koopa naživo. Nebudeš o mně ani vědět.
Cassie!
- Ahoj. - Ahoj.
- V pořádku? - Bezva.
NA PRVNÍ POHLED
Asi jsem našel to, co jsem stále hledal,
a je to blíž, než jsem čekal.
Otevři mi oči, holka, bude z nás pár?
Nepotkal jsem tě ve snu?
A je to skvělý pocit…
Pokaždé když vidím tvou tvář, tvou tvář,
je to skvělý pocit…
Utíkám, ale přitom stojím na místě.
Stačí jeden pohled a jsem tvůj,
i kdybys byla v davu.
Když mi dáš šanci, můžeš cítit to co já.
Stačí jeden pohled, jeden jediný.
Letím výš a výš…
Díky.
- Za co? - Že tu jsme.
- Vážíme si toho. - My?
Řekla jsem my? Myslela jsem jen sebe. Vážím si toho.
No, jsem moc rád, že jsi tady.
Pokaždé když vidím tvou tvář, tvou tvář,
je to skvělý pocit…
Utíkám, ale přitom stojím na místě.
Stačí jeden pohled a jsem tvůj…
Kruci.
…i kdybys byla v davu.
Když mi dáš šanci, můžeš cítit to co já.
Stačí jeden pohled, jeden jediný.
Vy jste ale kazisvět!
Vím, že se ti líbí, ale není na seznamu.
Nemůžeme ho přidat, prosím? Byl přímo tam. Nemohla jsem odolat.
Přestaňte se na mě mračit. Mám z toho divný pocit.
Mám ti připomínat, že ti utíká čas, mladá dámo?
Zbývají ti dva dny. Nikdo ze tvého seznamu nezmizel.
Pracuju na tom. Je to těžší, než jsem čekala.
Jsi na dobré cestě.
Nenechej se rozptylovat.
Otevři své srdce.
Asi jen o trošku lepší než zbytek z tvojí ledničky.
Skvěle se hodí k lítosti?
Jo.
Na lítost.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Vážně? - Promiň, nejsme…
- Promiň. - Není ti nic?
Mám křeč v koleni. Zrovna v takovou blbou dobu. Opruz.
Já myslel… Jiskří to mezi náma, nebo jsem mimo?
Maxi ne, promiň. Jsem nervózní a nervní. Mám toho teď hodně.
Naprosto upřímně.
Já…
Líbíš se mi od chvíle, co tě znám.
Jo?
Jo.
Naprosto upřímně. Ty se mi od tehdy taky líbíš.
A možná budu litovat toho, že to říkám nahlas,
ale hrozně toužím tě políbit.
Upřímnost mám ráda.
Celá ses na tom rande rozzářila.
Chce jít na další rande.
Promiň to vyrušení. Ne-prožívala jsem to prostřednictvím tebe.
To nic. Udělej mi laskavost. Neobjevuj se prosím na žádném našem rande.
Bez garde dámy.
Chápu.
- Jsem ráda, že to šlo dobře. - To jo.
Celou noc jsme si povídali.
Je hrozně zajímavý.
Zná plno neznámých kapel.
Dokonce mi podal deku, ještě než jsem řekla, že je mi zima.
No a krásně voní. Po borovicích a pizze.
- Zamilováváš se do něj. - To teda jo.
Hej.
Proč pláčeš?
Nepláču ze smutku.
- Ale pořád pláčeš. - Je to tvoje chvíle. O mě teď nejde.
Já jen…
Začíná mi docházet, že už nikdy neprožiju první polibek,
nezažiju úžasné rande
ani špatné rande.
Nejhorší ale je,
že tu nebudu, abych sledovala tvé kariérní úspěchy.
Neuvidím tě, jak půjdeš k oltáři a jak se staneš mámou.
- Budeš úžasná máma, Liso. - Díky.
Tvoje děti budou vždycky vědět, že je miluješ.
No a navíc
ovládnou školní olympiády.
- Že jo? - Jo.
Promiň, asi to je ze smutku.
Není to fér.
Nikdo by neměl umřít mladý.
Musím věřit, že to má nějaký důvod.
I když ho v tuhle chvíli neznám.
- Je to moje vina. - Není!
Kdybych s tebou tu noc zůstala, nic z toho by se nepřihodilo.
Stejně by se to stalo. Nadešel můj čas.
Když jsi byla dítě a tví rodiče se hádali,
rozptylovala jsem tě skládáním puzzle.
A měla jsi pro mě nachystané pyžamo, abych nemusela jít domů.
- Vždycky jsi stála při mně. - Ale ne tu noc.
Slyšela jsem, jak jsi stála za dveřma a…
Jsem za to na sebe od té doby naštvaná.
Ne,
nebuď.
Svým způsobem je to dobrá věc.
Teď si žiješ vlastní život. Už se o mě nemusíš starat.
To nemyslíš vážně.
Nemůžu lhát. Jsem skoro anděl.
No…
Ráda bych ti naposledy pomohla.
Netuším, proč mi na ní má záležet.
Opustila mě, víš?
Ale je na mém seznamu, tak…
Když ti na ní nezáleží, proč sis nechala ty pohlednice?
Jak ti můžu s tvojí mámou pomoct?
Takový barák. Přesně od toho přece utekla.
- Zdravím. - Ahoj. Jsem ráda, že ses ozvala.
Pojď dál.
Díky.
Napadlo mě, že si můžeme sednout na terasu.
Udělala jsem limonádu. Dáš si? Mám i čaj.
Mám i tu mexickou limču, cos mívala ráda.
Voda mi bude stačit, děkuji.
- Jak se máš, Liso? - Dobře.
- Pracuješ ještě v muzeu? - Jo.
Jo, mám toho hodně, ale je to fajn.
- Výborně. - A co vy?
Zaměstnává mě Morgan.
- Tohle je Morgan. - Ukažte.
- Ta je roztomilá! - V mnohém se podobá Cassie.
Jo, má stejně rošťácký úsměv.
Měly by se rády. Chtěla jsem je seznámit,
ale chtěla jsem nejdřív dobře vycházet s Cassie.
Ráda bych s tím začala.
Tohle…
jsem našla mezi jejími věcmi na památku.
Panebože.
Nechala si je?
Díky nim ji aspoň trochu znám. Řekni to, prosím.
Díky nim jste jí byla blíž.
Čítávala jsem jí Mary Poppinsovou.
Toužila vidět Londýn. Vydala se tam?
Nikam jsem se nevydala. Doufala jsem, že se za mnou vrátíš.
Ne, nevydala.
Škoda. Líbilo by se jí tam.
Její první láskou byl kluk, co se sem přistěhoval z Anglie.
- Ian. - Ian.
Jedna z mnoha věcí, které máme… měly jsme, společné.
O jejím životě toho vím tak málo.
Vztahy s klukama a randění pro ni musely být složité.
Jo, ale měly jsme moji mámu, aby nám řekla všechno důležité.
Zeptej se, proč odešla.
Určitě je pro vás těžké o tom mluvit, ale…
Zajímalo ji, proč jste odešla.
Těch důvodů bylo víc.
Co jsem ti udělala?
Provedla něco Cassie?
Ne, rozhodně ne.
Cassie byla andílek.
Bylo to jen kvůli mně.
Já…
Byla jsem mladá
a myslela si, že vím všechno nejlépe.
Jako Cassie.
Měla jsem romantickou představu o tom, jaké je být manželkou a matkou.
Ale ve skutečnosti…
jsem nebyla připravená se o někoho starat.
Zpětně si už uvědomuju, jak trpělivý a milující Howie byl,
ale tehdy…
jsem měla pocit, že se dusím.
Řekla jsem to samé.
Nějakou dobu mi Howie posílal
fotky a dopisy,
které byly o ní.
To já netušila.
Ale styděla jsem se odpovídat, tak přestal.
Přesvědčila jsem samu sebe, že pohlednice jsou adekvátní vzpomínka,
že jí jednou všechno vysvětlím a že se tomu spolu zasmějeme.
Zní to absurdně, když to říkám.
Zklamala jsem ji.
Naposledy jsem ji viděla po dokončení vysoké
a byly jsme si cizí.
Vzpomínám si.
Na nápravu je teď pozdě.
Nikdy si to neodpustím.
Fajn, slyšela jsem dost. Musím už jít.
Kdyby tu Cassie stála,
co byste jí řekla?
Co to děláš? To jsem se neptala.
Jak lituju, že jsme nebyly v Londýně.
Měla jsem být s ní
a pomáhat s domácími úkoly,
držet ji, když měla noční můry.
Udělala jsem dost sobeckých rozhodnutí.
Ale jedno se nikdy nezměnilo…
Milovala jsem ji. To se nikdy nezměnilo.
Kdyby tu Cassie byla,
řekla bych jí, že den, kdy se narodila,
patřil k nejkrásnějším okamžikům v mém životě.
A to, že jsem utekla,
k těm nejhorším.
Doufám, že ví, jak toho lituju.
Určitě to ví.
Ví to.
Jsi v pořádku?
Ahoj.
Ale no tak.
Jak to dokončíme, když nám pár kousků chybí?
Je to tak frustrující. Proč sis vybrala tohle puzzle?
Opravdu se teď chceš bavit o puzzle?
Víš, jak je těžké, když jí nemůžu říct, co chci?
To nevím.
Mám roky otázek.
Ale když jsem vedle ní stála, měla jsem chuť ječet nebo utéct.
Jaká matka, taková dcera.
- Ale neudělala jsi to a to je dobře. - Řekla bys jí to, kdybych to udělala?
Naštvalo mě, jak sis přebrala slovo.
Nic jsem nepřebrala.
Bylo jasné, že s tebou potřebuje mluvit a že ty potřebuješ slyšet, co říká.
O tom rozhoduju já!
Jsem na tvé straně, Cassie.
Potřebovala to říct a tys to potřebovala slyšet.
Ty to nechápeš!
Jak bys mohla?
Máš dokonalý život i budoucnost. Já nemám ani jedno.
Fajn. Jsi naštvaná na mámu. Naprosto pochopitelné, ale…
Víš co? Není…
Není fér osočovat mě.
Promiň, obtěžuje tě můj neživot?
A už zas. Klasika.
Umřela jsem, aniž bych měla šanci žít!
Já taky trpím, to ti nedošlo?
Bože, po naší hádce,
když jsi zemřela, jsem si tu hádku celou dobu vyčítala.
Sebrat se a nějak si uspořádat život bez tebe.
Odvedlas skvělou práci. Nic tady po mně nezbylo.
Teda jen krabice s věcma na památku.
Neuvěřitelné. My se hádáme po všem, co se přihodilo.
Jo.
No, jsem mrtvá,
tak už si hádkama se mnou nelam hlavu.
Ten hněv sem s sebou netahej.
Heleďte, potkala jsem se s mámou, sehnala Lise přítele,
mluvila s tátou, i když mě neslyšel.
Nestačí to? Musím se vrátit?
Pokud nechceš, tak ne.
Děkuju.
Tak co kdybych tě doprovodila k výtahu?
Až vejdeš, zmáčkni „D“ jako „Dolů“.
- Fakt vtipné. Chápu. - Ne, nechápeš.
Proč zahazovat všechno, na čem jsi tak tvrdě pracovala?
Kvůli hádce?
Vedla sis tak dobře.
- Podle vás si vedu dobře? - Ano. Podle tebe ne?
Nevím. Možná.
Já doufala, že ti to nebudu muset říkat, ale co se dá dělat.
Pokud teď skutečně chceš skončit, může se tak stát.
Ale věz, že když seznam zůstane nevyřešený,
všechno dobro, které jsi vykonala, se zruší.
Puf.
Všechno?
Lisa?
- Táta? - Všechno.
To je příšerné.
To jim nemůžu udělat.
Takže ses rozhodla?
Tati, musím s tebou mluvit…
- Co tu dělá? - Ještě čaj?
Ano, prosím.
Nemůžu uvěřit, že jsi nechal účetnictví a otevřel si studio jógy.
Vtipkoval jsi o tom, ale nevěřila bych, že to uděláš.
To i o tom, že budu bubeník v revivalové kapele.
- To si pamatuju. - Tohle byl lepší životní styl.
Sedí to k tobě.
Před pár dny bys to asi neřekla.
Ten rok byl pro mě náročný.
Dneska mě navštívila Lisa.
Asi to bude znít bláznivě,
ale během návštěvy…
Měla jsem pocit, jako by vedle mě stála Cassie.
Vím, co myslíš.
Byla ti hodně podobná.
Nebojácná, nezávislá.
Do všeho se vrhala po hlavě.
Ale hlavně z ní sršela obrovská energie. Kam přišla, tam to ožilo.
Po odchodu Lisy jsem…
Jsem tě prostě potřebovala vidět.
Chci jen, abys věděl, jak hluboce lituju svého odchodu.
Rozhodně jsem si tak život nepředstavoval.
Tvůj odchod mě donutil stát se lepším člověkem i rodičem.
I když Cassie vzdorovala.
A doufám, že jsem co nejvíc zabránil tomu, aby jí zůstaly jizvy na srdci.
To bezpochyby.
Už tě nebudu dál zdržovat.
Děkuju ti.
Nevím, jestli je to tou exotickou vůní nebo tím pampeliškovým čajem,
ale cítím, jako by Cassie, ať už je kdekoli…
Nás svedla dohromady.
Mami, počkej!
Odpouštím ti.
LISA, SOFIA (DŘÍVE MÁMA), TÁTA
- Jsem na tebe tak pyšná. - Byl to dobrý pocit.
Vidím. Připadáš mi tak nějak lehčí.
Takže…
Potřebuju laskavost. Mám božské úmysly.
Pozor na jazyk!
Vždyť jsem nic neřekla.
Existuje jedna pekárna a její majitelka je hrozně hodná.
Vím, že není na mém seznamu, ale myslím, že bych mohla pomoci jí a tátovi.
Neprovozujeme tu seznamku.
Já vím, ale oběma v životě chybí milovaný člověk.
Může to být i poděkování Emme za to, jak dobrou kamarádkou je Lise.
Nikdo nikdy nechtěl svůj seznam rozšířit.
Ani jsem neměla na povel nikoho, jako jsi ty.
Dovolím to.
Děkuju!
Jste nejlepší! Děkuju!
Ale čas zůstává stejný. Zítřek je tvůj poslední den.
Zvládnu to.
Skvělé.
Takhle to nemůžu nechat. Je to pekařství, ne suterén u babičky.
MARY POPPINSOVÁ
KAVÁRNA A PEKÁRNA
„VÁŠ DEN PROPEČEME DOKŘUPAVA“ KRÁSNÉ PRVNÍ VÝROČÍ
Za tímhle jsi taky, Cassie?
Líbí se mi, jak mi věříš, tati.
Morgan, mijita, už jsi oblečená?
Za pět minut odcházíme.
Nesmíme se opozdit.
Dáš si čaj?
Ty mě vidíš?
Viděla jsem tě i v parku.
Nebojíš se?
Jsi můj anděl strážný.
Popros mámu, aby ti to přečetla.
Poprosím.
Bude to naše tajemství, ano?
Dr. Reddingová.
Kéž by tu byla Cassie.
Jsem tady.
Ahoj.
Mám tady kousek tebe.
- Je z našeho prvního puzzle. - Jo.
Něco jako moje podkova pro štěstí.
Já myslela, žes mě opustila.
V posmrtném životě zášť neexistuje.
A co tady?
Ne. Už tě nikdy nechci ztratit.
- Ani já tebe. - Ne!
- Objímání vzduchu asi nevysvětlím. - Máš pravdu.
Jo.
Tak v čem je problém? Proč váháš? To nemůžeš zmeškat.
Jo, přesně.
Co když si mě nevybere?
Přežiješ a najdeš si něco ještě lepšího.
Ne.
Podívej se na mě. Chceš to?
- Jo. - Hodíš se na tu pozici nejvíc?
Jo.
To neberu. Zkus to znova. Hodíš se na tu pozici nejvíc?
Jo! Na tu pozici se hodím nejvíc!
To je ono! Život je krátký na to, aby ses bála.
Jo, Cassie. O té práci sním dnem i nocí.
Když mě vyberou, budu tak dobrá, že po mně pojmenují nějakou fosilii.
- Já… - Využij tu energii a zapiš se!
Jasně! Nejdřív se zapsat, pak zvítězit.
Ano.
Stvořila jsem monstrum.
Bomba.
Bum, bum. Hodně štěstí.
Zdravím.
Hodně jsem o vás slyšela, Liso.
Jsem ráda, že jste se přihlásila. A ještě jako poslední.
Odvážný tah.
Evidentně vám nedělají starost ti, co tu byli před vámi.
Neměla jsem v úmyslu…
Skromnost je dávnověký mýtus, vnucovaný ženám.
Buďte na svou práci hrdá.
Proč paleontologie?
Ráda se přehrabuju v hlíně
a nesnáším, když mi lidé říkají, že to není vhodná kariéra pro ženu.
Ale hlavně mě těší, že to, co studuju, je skutečné.
Fosilie jsou hmatatelným spojením s minulostí.
Ale teď jsem…
Nedávno jsem se začala učit od…
I od toho, co nevidím.
- Měj se. - Čau.
- Měj se. - Tak zatím.
Cassie?
Mám to!
Vybrali si mě!
Máš to!
Díky za to popostrčení. Bez tebe bych to nezvládla.
- Zvládlas to sama. - Nemůžu tomu uvěřit.
- Ale já můžu! - Je to nejlepší den mého života.
Jsem na tebe pyšná!
Přijdeš dnes k Emme? Jdeme tam s Maxem.
Nenechám si to ujít.
Tys přišel!
Díky, že jste přišli.
Promiňte. Zdravím.
Jsem na správném místě?
Jestli jste přišel na párty, tak ano. Jsem Emme.
Dáte si domácí sušenky štěstí?
Moc rád.
„Už nemusíš hledat.“
Tak jsem asi na správném místě.
Jak jste se dozvěděl o mém soiree?
Popravdě jsem měl dům plný letáčků.
Neumím to vysvětlit. Mám své tušení, ale nikdo by mi nevěřil.
Upřímně řečeno, když jsem včera zavírala, nevypadalo to tu tak.
Ráno jsem se probudila a voilà.
Taky mám své tušení.
Někdo na nás dohlíží, nebo to chce výměnu zámků.
Dáte si zelený čaj?
- Mám senchu, matchu… - Matchu?
Ovšem.
- Jakže se jmenujete? - Howard.
- Říkají mi i Howie. - Howard.
Znamená to „silné srdce“.
To šlo líp, než jsem čekala.
Fascinující, čím vším se lidé dokážou uživit.
- Podívej se. - Tak pojď.
Tak jo.
Bezlepkové a bez laktózy by byly taky skvělé.
To jsou mi novinky.
Představím tě.
Podívej.
- Zdravím, pane Garcio. - Liso!
Zdravím.
- Co tu děláte? - Zajímá mě to samé.
- Vítejte na párty. - Ahoj, Emme! Ahoj!
Patří k mým pravidelným zákazníkům. A tuším, že má prsty i v té proměně.
Ale jak ses dostala dovnitř?
To nikdy nepovím.
Tohle je Max. Je to…
můj…
Přítel. Zdravím.
- Počkat, promiň. Je to v pohodě? - Rozhodně.
Odkud se znáte?
Lisa a moje dcera byly nejlepší kamarádky.
- Cože? Vy jste táta Cassie? - Jo.
Hodně jsem o ní slyšela.
Musím si zavolat. Hned se vrátím.
- Dobře. - Tak jo.
Někdo tu nelenil. Takže si pořád hraješ na Amora?
- Můžu snad za to, že se potkali? - Pořád s ním nemůžeš mluvit, že?
Ne.
Je to můj poslední den. Ale přijde mi šťastnější a to je hlavní.
Aha.
Co tím myslíš?
Se mnou můžeš jít kamkoli, že?
Když je mě potřeba. Proč?
Po tom večírku přijď za mnou. A žádné otázky.
- Co máš za lubem? - Překvapit nedokážeš jen ty.
Musíš mě najít potom, ale ne dříve, ano?
- Tak jo. - Fajn.
Ahoj, všichni.
Moc vám děkuji, že jste přišli.
Jsme tady hlavně kvůli naší milované Cassie,
která nás před rokem opustila,
ale nejsme tu kvůli ztrátě,
ale proto, že tento týden také vstoupila do našich životů.
Jedno je o Cassie známé. Pro ni byl život radostným večírkem.
Především její narozeninový týden, kterému říkala…
- Cassie-sláva. - Cassie-sláva.
Tyto lucerny přání, které držíte,
jí sdělí cokoli, co jí chcete říct.
Jak se budou vznášet po vodě,
doručí jí vaše myšlenky.
Morgan, co kdybys začala, ano?
Teda. Celou dobu jsem si myslela, že pomáhám já tobě,
ale teď jsem si uvědomila,
že to vy jste pomáhali mně.
Nechci tě znovu ztratit.
Dostaly jsme druhou šanci. Ne všichni mají takové štěstí.
Chci, ať víš, že jsi pro mě víc než nejlepší kámoška a parťák na puzzle.
Jsi moje rodina.
A ty moje.
Neumím si představit žít tenhle ani žádný jiný život bez tebe.
Ne vždy jsem tě miloval,
ale dokud jsou…
Počkat, to je ono.
Tu písničku mi zpíval v dětství.
Nikdy nemusíš váhat,
vždy tě o tom ujistím.
Jen Bůh ví, co by ze mě bez tebe zbylo.
On mě neslyší.
Počkej, zazpíváme to spolu, jo?
Kdybys mě někdy opustila,
i kdyby život šel dál, to mi věř,
svět by mi už neměl co nabídnout.
Proč bych měl žít dál?
Jen Bůh ví, co by bez tebe ze mě zbylo.
Tati, už se nebojím odejít.
Mám tě rád, zlatíčko.
Já tebe taky, tati.
Musím už jít.
LISA TÁTA
Ahoj.
To bylo na poslední chvíli.
Ráda bývám na večírku poslední.
Počkejte, prosím. Musím najít poslední věc.
Musíme se vrátit, než vyprší čas. Nepokoušej osud.
- Je to důležité, pro Lisu. - Cassie!
Tady to je!
Mám to! Poslední kousek. Seznam je prázdný.
- Co to je za výraz? - Tvůj čas vypršel.
Všechno nejlepší, Cassie.
- Jak se rozhodli? - Prošvihla jsi termín.
Přes to nejede vlak.
Pravidla jsme porušily i tím rozšířením seznamu.
Nicméně vše jsi učinila v dobré víře.
To, že jsi riskovala posmrtný život, abys pomohla někomu, kdo nebyl na seznamu,
a převzala jsi za vše zodpovědnost, abys mě ochránila,
No, to je… vrchol obětavosti.
Takže nejste v průšvihu?
Něco lepšího.
Díky tvé výpovědi
mě povýšili.
Vážně? Val, to je báječné!
Já vím!
Jo.
Bojím se zeptat, ale…
Co bude se mnou?
Je čas to zjistit.
A mým posledním úkolem…
Budete mi chybět, Val.
Svět je pod vaším dohledem lepší.
Byla jsem vaší oblíbenkyní, že?
Cassie,
víš, že oblíbence mít nemůžu.
A – NAHORU B – DOLŮ
- Zvládly jsme to! - Ne, to ty.
Nahoře na tebe čekají.
Děkuju.
Jedeš nahoru?
Tak fajn, pojďme to probrat.
- Ta hudba… - Kooper Keene!
Asi to pustili speciálně pro nás, když jsme tu spolu.
My jsme tu spolu?
Jak je tohle možné? Je to skutečné? Jsi skutečný?
Ano, jsem.
Těší mě, Cassie.
Znáš moje jméno?
Proč? Jak?
Vtipná historka.
Pomáhal jsem na místě přírodní pohromy, když se přihodila podruhé.
Zachránil jsem pár lidí, ale já to nepřežil.
- To mě mrzí. - Dá se umřít i hůř.
Jo, to si piš.
Val byla ve výboru, co mě poslal nahoru.
Říkala, že se máme potkat.
Bude to znít asi podivně,
ale mám pocit, jako bych tě znal celý život.
Já taky.
A co teď?
Já nevím.
Mrtvá jsem ještě nebyla.
Tak jdeme na to?
Jdeme na to.
Děkuju.
S LÁSKOU VZPOMÍNÁME NA HENRIHO DE VILLIERSE
Překlad titulků: Kateřina Marko