Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX OG STUDIOCANAL PRÆSENTERER
Glædelig jul.
-Jeg arbejder på det. -Ja.
-Nej. Hun er forfærdelig. -Nej, hun er ikke.
-Hun er uhøflig. -Hun er lidt taktløs.
-Og hun er gammel. -Meget gammel.
Hun kan komme med kort varsel.
-Jeg går i seng. -Også mig.
-Nej. Hun lægger jer i seng. -Det sker ikke.
Vi får mareridt.
-Du er stille, Mop. -Jeg har allerede mareridt.
Jeg er ked af, at jeg skal på kontoret,
men jeg kommer snart tilbage.
Jeres mor elskede jeres tante, så prøv…
Hej.
Du ser forfærdelig ud.
Hej, tante Ruth. Godt at se dig.
Jeg kan ikke se et træ.
-Ingen pynt. -Nej, vi besluttede at lade være i år.
Det er en fejl.
Hej, børn.
Hvordan har I det?
De har det fint.
Lad mig se på jer.
Jeg vidste det. Deres hjerter er knust.
-Nej. -Ikke mit.
Mit er.
Men jeg elsker mor med alle de knuste stykker.
De har det fint.
-Du er meget gammel. -Ja, jeg er meget klar over det.
Jeg ved ikke, hvorfor vi skal lytte.
Fordi universet er lavet af historier, ikke atomer.
-Det er ikke sandt. -Det må det være, for jeg lyver aldrig.
Så I lytter til historien.
Bagefter sover I, og så bliver det jul.
Men det skal ikke blive jul.
Det afgør, hvad jeg fortæller i aften.
Sidder I godt?
Det skal I, for jeg begynder.
Det er måske svært at tro,
men for længe siden kendte ingen til jul.
På dette tidspunkt, midt i en skov i Finland,
boede der en almindelig dreng ved navn Nikolas sammen med sin far,
en ydmyg skovhugger, der i øjeblikket var ret optaget.
Vær skoven.
Jeg ved ikke, hvad det betyder.
Det betyder ikke at bevæge sig.
Når jeg siger løb, løber du.
-Så hold op med at være skoven. -Ja, og løb meget hurtigt.
Ikke uden dig.
Så løber vi begge to!
Kom så!
Løb!
En krise var afværget.
Nikolas og hans far vendte tilbage til deres hytte i skoven.
Det var hårde tider for far og søn.
-De kunne knap få det til at løbe rundt. -Vent. Undskyld, jeg afbryder.
Hvad er der?
Hvor er hans mor?
Hun døde. To år før.
Ja, bjørnen havde noget med det at gøre.
Bjørnen spiste hans mor. Forstået.
Nå, men Finland var et meget farligt sted dengang.
Det er det stadig.
Men trods de hårde tider,
havde Nikolas håb, især ved sengetid.
-Vil du fortælle mig historien, far? -Ikke igen.
Hvorfor ikke?
Det er ikke min historie.
Men mor er her ikke mere.
Okay, så fortæller jeg dig om Nissehelm.
For længe siden, et sted som dette,
boede der en ung pige ved navn Lumi.
En dag, da hun samlede agern i skoven,
for Lumi vild.
Hun prøvede at finde hjem, men kom længere og længere væk.
Over floden og under månen,
over det spidse bjerg,
hele vejen ned forbi…
Forbi de sovende kæmper.
Forbi de sovende kæmper og gennem himlen gik hun
til et sted, hvor sneen var blød som skyer.
Hvad skete der så?
Lumi var segnefærdig,
og endelig faldt hun over en hemmelig landsby ved navn Nissehelm,
hvor nisserne, verdens lykkeligste folk, boede
og verdens mest magiske sted.
Der blev Lumi, indtil sneen var væk,
og hun kunne vende hjem mod syd
med lommerne fulde af chokolade.
Du tror på historien, ikke?
Slutningen er utrolig. Chokoladen ville være smeltet.
Men resten?
Magien og nisserne?
Jeg har aldrig set dem.
Men du tror på dem.
Det gjorde din mor. For hende var tro lige så godt som viden.
Hvad var det?
-Det lød som en piben. -Nærmere en knirken.
Helt sikkert en piben.
-Det er en overreaktion. -Af vejen, Nikolas.
Mus! Vi har en mus.
Far, lad ham være!
Far.
Han stjæler vores mad.
Hvilken mad?
Nej, lad være!
Der er han! Vi har ham.
Far. Lad ham leve.
Kom nu, far.
Jeg har tænkt meget over det, og jeg har besluttet at kalde dig Miika.
Og jeg vil lære dig at tale.
Dreng.
Mus.
Min mor sagde altid,
at hvis man tror, man kan gøre noget, er man halvvejs.
Træer.
Okay, måske ikke halvvejs, men det er en start.
Og en dag skete der noget, der lyste op i den lange mørke vinter.
En invitation fra selveste kongen.
Invitationen gjaldt kun de to,
men Nikolas tænkte ikke, det gjorde noget at tage en gæst med.
Vi skal tale med kongen, Miika.
Konge.
-Han er for spændt. -Det bør han ikke være.
Hvorfor? Du elsker kongen.
Selvfølgelig.
Han er en stor mand, fortjener alt, han har.
Sagen er, at vi også fortjener det. Det gør alle.
-Vi klarer os med det, vi har. -Vi har meget lidt.
Vi har hinanden.
Og det er vidunderligt.
Men jeg vil have mere.
Hans Majestæt Kongen!
Goddag, allesammen. Tak, fordi I kom.
Har du det godt? Vil du have et glas vand?
Jeg kan få nogen til at hente det.
Ikke? Er du sikker? Ja.
Vi ved, at det er hårde tider.
Jeg mener virkelig hårde.
Jeg kan ikke huske sidst, jeg smilede. Kan I?
Hvad er der at smile over?
Vi er alle ulykkelige.
Vi mangler alle noget, og jeg tror, vi ved, hvad det er.
-Et sundhedssystem. -Det ville være en god ting.
Det er en idé, men ikke helt…
En minimumsløns!
Værd at diskutere.
Et retfærdigt regeringssystem? Nok mad til alle?
Måske skulle jeg bare sige, hvad jeg tror, vi mangler.
Håb. Vi har alle brug for håb.
En gnist af magi til at holde os i gang.
Jeg har samlet jer her, fordi I er de mest hårdføre mænd og kvinder i landet.
Ikke dig.
Og jeg beder jer om at gå til kanten af vores kongerige.
Gå ud over kanten
og bring noget tilbage, der kan give os håb igen.
En visionær.
Alle i landet vil følge denne mission.
Åh nej.
Enhver, der tager af sted, vil blive godt betalt.
Vejen kan være farlig.
Nogle af jer vil dø, nok de fleste af jer.
Men hvis det lykkes, bliver jeres pris langt større.
-Jeg fik dig, Miika! -Hvad?
Grib ham!
Tilgiv ham, herre.
Jeg beder Dem.
Undskyld, Deres Majestæt. Han lever i sin egen verden.
Heldige dreng.
Hvad gav han dig?
To venlige ord, der vil varme i den lange måned.
Nej, hvor mange penge?
Det ved jeg ikke.
Det er en halv krone. Jeg kan fodre en mus i en uge med den.
Gaffel.
Grankogle.
Ske.
Sig noget, Miika. Hvad som helst.
Anders?
Ja, det er mig.
Det var tæt på med bjørnen forleden. Tak.
Vi må tale sammen. Kan drengen gå ind i et andet rum?
-Vi har ikke et andet rum. -Og jeg vil høre det.
Vi kan tale udenfor. Du kan låne min hat.
Jeg overlever.
Hvad tror du, det handler om, Miika?
Nikolas, kongens mission, jeg gør det.
Tager du afsted?
Ikke ret længe. To måneder.
To måneder?
Måske tre. Jeg kommer tilbage, før du ved det.
-Det bliver det værd. -At bringe nyt håb til verden?
At få belønningen.
Er belønningen ikke at bringe nyt håb?
Belønningen er pengene,
og pengene betyder mad og varmt tøj, så du kan få et liv.
Det liv, jeg lovede, du ville få, da jeg stod ved din mors grav.
Nikolas, kom nu.
Nikolas!
Hvor tager du hen?
Anders samler en gruppe.
Vi tager mod nord, højt mod nord, for at finde Nissehelm.
-Nissehelm! -Hvis den findes.
-Det gør den. Tag mig med. -Det er for farligt.
Der bliver kolde nætter.
Jeg elsker kulde.
Nord for Seipajarvi
er der kun frosne søer og snedækkede marker.
Jeg elsker sne.
Nordpå bliver det sværere, derfor har ingen gjort det før.
Det er, fordi ingen kender vejen.
Ordene i historien er vage, og du kan knap nok huske dem.
Kom nu, far. Jeg kan hjælpe. Det ved jeg.
Kom nu.
Jeg tager afsted ved daggry.
Jeg vil savne dig, Jul.
Du fortalte aldrig, hvorfor mor kaldte mig det.
Hun fortalte det heller ikke.
Det er bare et ord. Det behøver ikke betyde noget.
Kære bror, tak for det generøse tilbud
om at lade mig passe barnet.
Hvem skal passe mig?
Glæden ved at være sammen med min nevø er lønnen i sig selv.
Men hvis du insisterer, kan vi nok finde ud af noget.
Jeg har skrevet til min søster.
Underskrevet, din hengivne søster.
Ikke tante Carlotta.
Må hun ikke få glæden? Hun er ensom.
Ikke så underligt.
Bror!
Jeg blev så glad for at få din besked.
Jeg vidste det.
Hvilken dejlig lang gåtur, jeg måtte ud på for at komme her.
Hvor klogt af dig at bygge denne hytte ved verdens ende.
Nikolas, det er dejligt at se dig.
I lige måde, tante Carlotta.
Bare kald mig tante. Vi er en lykkelig familie.
Skynd dig. Læs slæden.
Sig farvel, skovhugger.
Det bliver det værd.
Intet er det værd.
Skovhugger, vi må afsted.
Far.
Okay. Jeg er klar.
Far, vent. Din kniv.
Tag den her.
Mor lavede den til dig.
Hun sagde, jeg måske fik brug for den.
Jeg har brug for, at du er varm og sikker.
Og blind?
Jeg elsker dig.
Endelig. Hvilket spektakel.
Nu er det bare os to.
Tante Carlotta var blevet til præcis…
Vent.
Ja?
-Får han sin far at se igen? -Ja.
Lover du det?
-Jeg lyver aldrig. Må jeg fortsætte? -Det skal du.
Tante Carlotta var blevet til præcis det, Nikolas havde frygtet.
Ud! Afsted! Monster, gå med dig.
Første regel er ikke at sove her. Jeg har brug for privatliv.
-Det er så koldt… -Svar ikke igen.
-Jeg… -Svar ikke igen!
-Det er koldt. -Du gør det nu.
Anden regel er ingen rotter.
Han er en mus.
Han er en ulækker mini-rotte!
-Lad ham være! -Åh! Dit beskidte lille bæst!
Miika! Nej, Miika!
Og ingen frygtelige, rådne grøntsager!
Min roedukke!
Min mor lavede den.
Se, han har et ansigt.
Den har et ansigt. Jeg har glemt, hvor meget jeg hader børn.
Kan du se det, Miika? Det betyder, at man skal ønske.
Jeg ønsker, at det lykkes for min far at bringe noget magi tilbage.
Vi har brug for det.
Tiden går langsomt, når man venter.
Og mens Nikolas ventede, blev han tynd.
Laver du den forfærdelige rumlelyd?
Det er min mave.
Stop med at klage. Jeg er mere sulten end dig.
-Du spiser min mad. -Jeg nyder den ikke.
Selv sne har mere smag.
Hvorfor har I intet lækkert i huset, såsom marcipan eller kage?
Chokolade.
Hvorfor er der ikke chokolade?
Fordi den slags ikke magisk dukker op.
Ville livet ikke være sødere, hvis de gjorde?
Hjem er ikke et sted.
Det er en følelse.
Og som dagene blev til uger, og hans far ikke kom tilbage,
begyndte Nikolas at tænke på, om han ville få følelsen igen.
Åh, Nikolas.
Der er du.
Jeg har lavet suppe til dig.
Har du?
Hvad er der i?
Kærlighed.
Ja, sådan.
Spis op.
-Jeg skulle aldrig være kommet. -Du kan altid tage hjem.
Jeg har Miika og roedukken, mor lavede til mig.
Jeg klarer mig.
Sjovt, du nævner den ting.
Nej! Hvordan kunne du gøre det?
Du er et sentimentalt fjols. Ligesom din mor var.
Du skal ikke tale sådan om hende! Hun var venlig og omsorgsfuld.
Og et fjols! Som din far, der jagter gennem skoven efter historier,
hvilket nok også får ham dræbt.
Alle ved, at der ikke findes nisser.
Det er ikke sandt.
Og der findes ikke et sted som Nissehelm.
-Nej! -Få den ud af huset!
-Nej! -Din lille møgunge!
Den er ødelagt.
Over floden,
under månen,
op ad det spidse bjerg,
forbi de sovende kæmper…
Nissehelm.
Og pludselig havde Nikolas et formål.
En mission.
Jeg finder min far, Miika, og giver ham kortet.
Det er en lang og farlig rejse til det høje nord med stor fare for at dø.
Du behøver ikke tage med.
Jeg er glad for, du ikke forstår, hvad jeg siger.
Træer.
-Så de to venner begyndte deres rejse… -Træer.
…væk fra elendigheden og mod det store ukendte.
Det høje nord.
Hej, dreng.
Godmorgen.
Hvor skal du hen, mystiske dreng med en mus på skulderen?
Jeg skal hjælpe min far.
Han er med i en ekspedition nordpå.
Du er for lille til at hjælpe nogen, lille dreng.
Og det høje nord er et farligt sted.
Nej, de leder efter Nissehelm.
Tro aldrig på noget, især ikke eventyr
om magiske byer med små, glade mennesker.
Fald ned fra en bro. Det gør mindre ondt.
Kun med kortet til at lede ham fortsatte Nikolas.
Kold og sulten.
Den gamle kvindes ord genlød i hans ører.
Hun tager fejl, ikke, Miika?
Vi skal nok finde ham. Det ved jeg.
Vi skal bare derhen.
Denne vej.
Tror du på magi?
For jeg tror ikke, jeg gør længere.
Hvis der var en tid til at bevise, at magi var sand og ægte og fantastisk,
ville det være nu.
Dreng.
Mus. Træ. Bold. Ske. Ja.
Miika, du kan tale.
Ja, selvfølgelig. Jeg kan også flyve.
-Pjat. Mus kan ikke flyve. Det er absurd. -Hvorfor talte du ikke før?
Jeg ville kunne danne en sætning,
hvilket tog en evighed med dit et ord ad gangen-system.
Kan vi tale om noget meget vigtigt?
-Hvad er det? -Ost. Eksisterer det?
Jeg har aldrig set det, men jeg tror stadig på det.
Jeg vil hellere smage end tro på det. Men…
Det der er ild, ikke?
Træer.
Vi går mellem de snedækkede træer.
Hvad er det? Åh, egern.
Dødt, frossent egern.
Sært ord, ikke? Egern.
Hej, jeg er et lille egern.
Hvad kalder man den uhyggelige, store ting,
der har fire ben og horn på hovedet?
-Hvad er det ord? -Det ved jeg ikke. Rensdyr?
-Sådan. Ja, rensdyr. -Hvorfor spurgte du?
Bare fordi der er en på vej direkte mod os!
Tag mig op! Afsted!
Hold fast, Miika.
-Han er vist såret. -Og?
Se, en pil.
Ignorer den. Den falder nok ud af sig selv.
-Glem det. Det er ikke vores problem. -Det kan jeg ikke.
-Nu er det vores problem. -Rolig.
Rolig nu. Det skal nok gå.
Se?
Jeg gør dig ikke fortræd. Okay?
-Rør ved hans ansigt? -Bare rolig.
Anders, jægeren.
Er du klar? På tre.
En, to…
Bare rolig. Det er fint. Det er okay.
Se. Bare rolig.
God dreng. Hav en god dag.
Farvel.
Det gik meget bedre end forventet. Jeg troede, vi skulle dø.
Smut!
Du vil ikke med os. Der er lang vej igen.
Skal jeg klatre op på dig?
-Hvad sker der? -Betyder det "ja" på rensdyrsk?
-Lad os sige "nej". Hvad siger du? -Vi har ikke noget valg.
Hvorfor lære mig at tale, når du ikke lytter?
Nej. Helt klart nej… Okay, vi klatrer op.
Se, Miika!
Det meget spidse bjerg.
Vi er der næsten.
Jeg kan ikke kalde dig rensdyr. Jeg vælger et navn til dig.
Åh, dårlig idé. Sådan endte jeg med Miika.
Da jeg var lille, plejede jeg at kælke med min mor ved søen Lynild.
Hvad med det som navn?
Hvilket? Sø eller Lynild? Eller dem begge?
Mener du dem begge? Det virker som lidt meget.
Fremad, trofaste rensdyr, Sø Lynild.
-Miika. -Hvad?
Se.
Sovende kæmper.
-Vi er tæt på. -På hvad?
Nissehelm.
Min far.
Men på den anden side af bjerget
fandt de kun sne og mere sne.
Nissehelm var intetsteds at se.
Jeg forstår det ikke.
Vi må være drejet forkert. Der er intet her.
Intet her.
Hvad mener du? Var det ikke planen?
Hvad skal vi gøre, Nikolas? Vent.
Nikolas, hvad skal vi gøre?
Lynild, derovre!
Og så blev det endnu værre.
Far.
Er det hans kniv?
Nikolas var tynget af tvivl.
Missionen var uden for rækkevidde.
Nikolas, hvad er der galt?
Jeg prøvede at finde ham, Miika, men jeg kunne ikke.
Temperaturen faldt.
Jeg er så træt.
Luften begyndte at fryse.
Nikolas.
Nikolas hjerte slog langsommere,
hvert åndedrag var en anstrengelse.
Han havde gjort alt, han kunne.
Men det var ikke nok.
Hvad synes I? Skal vi stoppe for i aften? Det er sent.
Jeg kan komme tilbage næste år.
Jeg laver sjov. Jeg fortsætter.
Nikolas lå der i sneen,
frossen og glemt.
Nikolas. Vågn op. Kom nu.
Nikolas, kom nu.
Så kom der pludselig en lyd.
Hørte du det? Nogen kommer tættere på.
De er her for at hjælpe. Nikolas, vi er reddet. Vi…
Vi er dødsens.
Se hans sære ører, bedstefar.
Menneskeører kræver tilvænning.
Han er et menneske. Vil han spise os?
Åh nej. Vi er sikre.
-Hvad med det, der skete… -Man skal altid hjælpe folk i nød.
Selv hvis de er mennesker.
Hvor er jeg? Hvem er I?
-Jeg er Lille Noosh. -Og jeg er Fader Topo.
Nooshs oldefar, hvis du kan tro det.
Er jeg død?
Nej, bedstefar brugte en dramvik på dig.
-Hvad er en dramvik? -Hvad er det?
En dramvik er en håbetrolddom.
Jeg håbede, du ville blive stærk og varm og sikker for altid.
Sikker for altid? Det er umuligt.
Vi siger aldrig det ord.
En umulighed er bare en mulighed, du endnu ikke forstår.
Nu må vi komme så langt væk fra dig som muligt.
Og du må forlade Nissehelm.
Nissehelm? Nisselandsbyen? Men jeg er der ikke engang.
Dit fjols.
Vi står for enden af De Syv Buer,
den længste gade i Nissehelm.
Undskyld. Vi er midt i ingenting.
Der er bare sne.
Er han blind?
Han kan ikke se.
Jeg har satset alt for at finde Nissehelm.
Du må lade mig se den. Bare én gang.
For at se noget…
…må man tro på det.
Virkelig tro.
Kom så.
Gør dit bedste
og prøv, om du kan se, hvad du leder efter.
Kom så.
Tro!
Nissehelm.
Vent et hulens øjeblik. Hvad er det?
Nissehelm.
-Se lige! -Det er utroligt!
Ærlig talt. Jeg troede ikke, det ville lykkes.
Ja, og nu du har set vores hjem,
bedes du tage dit rensdyr og din mus og gå.
Hvad du end søger, er det ikke her.
Jeg leder efter min far. Jeg er rejst langt for at give ham den hat.
-Flyt jer! Kom så. -Hurtigt.
Det er for sent.
-Herind. -Tilbage til arbejdet!
Hvorfor gemmer vi os?
Ikke nu.
SNENYT LILLE KIP FORSVUNDET
-Hvem er Lille Kip? -Hvad?
Hvem er Lille Kip?
Hej, din nar!
Vi må afsted.
Stop hende!
-Denne vej. -Tør det smil af dit ansigt!
Derop.
Jeg forstår det ikke.
Jeg troede, Nissehelm var verdens mest lykkelige og magiske sted.
-Ja. -Det bliver det igen.
-Det mener vi i Modstandsbevægelsen. -Modstandsbevægelsen?
Hvad mener du?
Hurtigt, ind.
Ind!
Hør her, menneske…
Når du går derind, så…
Du opdager det.
Hvorhen?
Ræk mig din hånd.
Glædelig jul!
Giv os en svingom mere!
Glædelig jul!
Der kan du se.
Glædelig!
Det er Modstandsbevægelsen.
Mod hvad, forstand?
Glædelig jul!
Nikolas, hvad er det?
Det er en kageby!
Det er utroligt. Hej, smukke.
Vent. Jeg er tilbage om lidt.
Jeg aner ikke, hvad jul er, men jeg elsker det.
Nikolas, gæt, hvem der har spist en stol.
Bare rolig, sukkerglas. Jeg har det fint.
-Værsgo. Det er lækkert. -Jeg kan ikke spise mere.
Glædelig jul!
-Så godt. -Giv mig en bid.
-Fader Topo. -Ja.
Sagde de lige jul?
Ja, det er en julefest.
Hvad er jul? Det er det navn, min mor kaldte mig.
Hvabehar?
Spurgte du lige, hvad jul er?
-Ja? -Undskyld min ven.
Han er en tumpe. En jul er en by lavet af kager, ikke?
Det er det sørgeligste, jeg nogensinde har hørt.
Jul er den bedste dag, fordi det er den venligste dag.
Og den mest smilende.
En dag, hvor åbenhed er det vigtigste af alt,
og derfor får de ikke lov at tage den.
Det er nok, Lille Noosh.
Lad os tale om lettere ting.
Vi har fortalt jer vores navne, men I har ikke fortalt os jeres.
-Navnet er Miika. -Jeg er Nikolas.
Det fik mig i godt humør. Det lyder som nekilas.
Minsandten. Ja, det gør det. Nekilas.
Nekilas. Bvadr.
Nekilas er dårlig, fordi…
Det er en ildelugtende pølse, der kun spises af trolde.
Findes der også trolde?
Razzia! Løb!
-Løb! -Ned, allesammen!
-Du hørte nissen. Ned. -Du skal ikke pege på mig.
Undskyld, mor.
Hvad sker der?
Rygterne taler sandt.
Der er stadig nisser, der kan lide at feste.
-Moder Vodal… -Stille!
Har vi intet lært?
Har de sidste måneders lidelser ikke gjort os klogere overhovedet?
Skal de nye regler ikke følg…
Hvem, eller rettere hvad, er det?
-Jeg… -Mit navn er Miika.
-Har du aldrig set en mus? -Jo. Jeg talte ikke til dig.
Om forladelse.
-Jeg er Nikolas. -Det var ikke klart.
Jeg er et menneske.
Det kan jeg se. Utroligt.
Fader Topo, medmindre jeg tager fejl, hvilket jeg aldrig gør,
var du til det sidste rådsmøde.
Ja. Det var jeg.
Det var på det møde, at de nye regler for nisser blev vedtaget.
Den vigtigste at overholde er,
at ingen mennesker må føres hertil.
Men jeg førte ham ikke hertil.
Jeg fandt ham.
-Han var døden nær. -Åh.
Så jeg udførte en lille håbetrolddom.
En dramvik.
På et menneske.
En lille én.
Dit fjols.
Hvilken kraft har du mon sluppet løs!
Det var den eneste måde, jeg kunne redde ham.
Lad os huske, hvordan tingene var før.
Vi er nisser.
Vi bruger vores kræfter til godhed.
Hvad nytter det, når vi er under angreb?
Vi må tilpasse os.
Vi må sende en klar besked om,
at ingen udenforstående må være her længere.
Det var på det grundlag, at jeg blev valgt til leder.
Nissehelms hersker.
For at være ærlig, Moder Vodal…
Ti stille!
Menneske, fortæl mig, hvorfor du kom her.
-Jeg leder efter min far. -Din far?
Ja. Han kom til Nissehelm for at finde noget magisk.
Sig det ikke.
Rejste han tilfældigvis med en gruppe andre mænd?
Ja. Har du set ham? Kom han faktisk til Nissehelm?
Ja, han var her. Han var en af dem.
Hvad gjorde du ved ham?
Jeg stolede på ham.
Det gjorde vi alle.
Og hvorfor ikke?
Et menneske havde besøgt os før…
…alt for kort.
Og hendes ophold gav os sådan glæde.
I årevis ventede vi på at byde andre velkommen, der fandt vej til Nissehelm,
at vise dem vores velvilje,
hvilket de mænd beviste, bare var et andet ord for svaghed.
Hvad taler du om?
Jeg taler selvfølgelig om stakkels Lille Kip.
Hvem er Lille Kip?
Lille Kips forældre er her. Spørg dem selv.
Fortæl mig det. Hvad gjorde de mænd?
Tal! Svar ham!
-De tog vores dreng. -De kidnappede Lille Kip.
Nej! I tager fejl. Min far ville aldrig gøre sådan noget.
Men det gjorde han.
Og derfor gik jeg til valg
under mottoet "nisser for nisser".
Ikke flere skøre fester, hvor vi sænker paraderne.
Ikke mere tankeløs skødesløshed.
Ikke mere sang.
Og et forbud mod spikkeldans!
Ikke mere venlighed.
Ikke mere glæde.
Ikke mere jul.
Vagter, før ham til tårnet!
Kom så.
Giv mig den.
-Miika. -Ja.
-Kom ud herfra, mens du kan. -Nej, jeg forlader dig ikke.
Vi ved ikke, hvad der venter os.
Jeg vil ikke… Vent, hvad kan det være?
Det kan være tortur, lemlæstelse eller endda død.
Hvad er det? Hej!
-Nikolas! -Miika!
Han smugler en mus!
Afsted! Du må klare dig selv nu.
Gå gennem døren.
Hvor fører I mig hen?
Ind!
Hvis jeg kunne finde min far, ville han forklare det.
Jeg taler sandt!
Du ved intet om sandhed.
Det gør ingen.
Mit ensomme hjerte er beviset.
Er du en nisse?
Nej, klamt. Jeg er en alf.
Sandhedsalfen.
Du lyver. Det findes ikke.
Jeg kan ikke lyve. Jeg er en sandhedsalf. Det får mig i problemer.
Det og at få folks hoveder til at eksplodere, men…
Vent, hvad?
Jeg smider et hulipblad ind i deres mund,
og 12 sekunder senere eksploderer de.
Jeg skal finde min far. Kan du hjælpe mig?
Det kan jeg, men jeg vil ikke.
Jeg sagde, jeg aldrig lyver, og det lyder ikke sjovt at redde din far.
Hvad med Lille Kip? Hvad ved du om ham?
Han har et sjovt navn.
-Mennesker kidnappede… -Det er en misforståelse.
Hvis jeg finder min far, forklarer han det.
Hvilken kedelig idé. Heldigvis er vi låst inde.
-Åh ja, hold den her. -Hvad?
-Av! -Jeg kalder dem knallerter.
Mindre stærke end hulip, men masser af ballade i de rette hænder.
-Hvorfor? -For at vække trolden.
-Hvilken trold? -Den lige bag dig.
Jeg vil foreslå at klemme hovedet i stykker,
suge de saftige stykker ud og arbejde dig ned til tæerne.
Er du vanvittig?
Undskyld. Det kommer bare ud.
Kan du hjælpe mig?
Du skal jo fortælle sandheden.
Jeg har et hulipblad, men jeg gemmer det til noget særligt.
Det er særligt. Jeg bliver ædt!
Okay, fint.
Tag det!
Put det i hans mund!
Ni, otte, syv, seks…
Tag min hånd.
Tre, to…
Vi flyver!
Vi falder ikke. Har du været udsat for magi?
En dramvik, hvad det end er.
En dramvik er kedelig nissemagi.
Man skal tænke på noget godt.
Jeg tænkte på folk og ting, jeg elsker, min mor, far og Miika.
-Hvem er Miika? -Min museven.
Hvor sjovt! Jeg har aldrig sprængt en mus.
-Hvad sker der nu? -Jeg ødelagde vist øjeblikket.
-Jeg ser smukke ting for mig. -Jeg tænker på en død mus.
Nu tænker jeg også på det!
Hvor er de?
-Kom hurtigt! -Flyt dig!
-Fart på. -Af banen.
Har nogen set dem?
-Kom nu. -Hvorfor?
-Hvor er de? -Juhu! Hej! Vi er heroppe!
-Hvad laver du? -På taget. Der er de.
-Nej! Hvad med at ikke sige noget? -Gid jeg kunne.
Hvor mange, tror du, vil have en ven, der kun taler sandt?
-Ikke mange? -Ingen, menneskedreng.
Jeg kan ikke blive ved med at kalde dig menneskedreng,
selvom du er et særligt perfekt eksemplar.
Lad os være ærlige, jeg kan ikke afvise venskabsmateriale.
Så, nye ven, hvad skal jeg kalde dig?
Min mor kaldte mig Jul, men alle andre kalder mig Nikolas.
Konklusionen er, at mennesker er farlige dyr,
og man ikke kan stole på dem.
Hvad ville vi gøre, hvis vi så et menneske?
Det er helt rigtigt.
Du må hjælpe mig med at flygte.
Strengt taget ikke.
Jeg har pligt til at beskytte mine elever mod dem, der vil dem ondt,
som menneskene, der tog Lille Kip.
Nej.
Hvis du hjælper mig,
finder jeg Lille Kip og fører ham tilbage til Nissehelm.
-Åbn døren. -Jeg beder dig. Jeg taler sandt.
Åbn! Det er en ordre!
-Træd tilbage! -Hvorfor?
Skynd dig!
Afsted! Hent Lille Kip!
Så er det nok!
Er der nogen mennesker?
Må jeg gå afsides?
-Hvad med dig? Er du et menneske? -Nej.
Alt i orden.
Kig i alle husene!
Denne vej.
-Den vej. -Vi tager klokken.
Nikolas!
Det er okay. Jeg kender det rensdyr.
Tak, Noosh. Hej. Jeg har også savnet dig.
-Der er de! -Åh nej.
-Vi har dem! -Afsted.
-Stop dem! -Fart på.
-Hold fast! -Kom nu!
-Kom så, Lynild. -Flyt dig, tøs!
Held og lykke, lugtepølse!
Nikolas! Heroppe!
Miika!
-Miika, jeg har savnet dig. -Jeg har savnet dig.
-Det er Sandhedsalfen. -Hvem?
Nej! Lad ham ikke flygte!
En lidt stor alf.
-Undskyld mig? -Ikke nu.
Hvem er det? En ny ven?
Stop ham!
Lynild, denne vej.
-Nej, han har mig! -Duk dig!
-Fik ham! -Vi er der næsten.
-Åh nej. -Vi har jer nu.
-Kom ned! -Kom ned!
Vi har fanget dem.
Form en cirkel.
-De er overalt. -Sådan, gutter.
-Træng dem op i en krog! -Kom ned. Nu!
De aner ikke, hvor udmattende magt er.
Stop!
Ja?
Fanger de ham?
-Undskyld? -Dør han?
-Stop nu, hvis det sker. Stop lige nu. -Vi kan ikke klare det.
Det kunne I faktisk.
I kan klare hvad som helst, fordi I allerede har klaret alt.
Nikolas var omringet.
Nisser blokerede deres flugt i alle retninger.
Jeg vil ikke fanges igen.
Heldigvis har jeg flere trick i ærmet.
Jeg mener hjemmelavede sprængstoffer.
-Vent, hvad? -Tag dem!
-Hold dig for ørerne. -Hvorfor?
Duk jer!
-Lynild, afsted! -Pas på! De er lige her!
-Portene! Luk portene! -Ja, Moder Vodal!
-Stop! -Vi klarer det ikke.
Hvad laver du?
Jeg holder porten. Afsted.
-Jeg kan ikke uden dig. -Det kan vi.
-Afsted! -Fremad.
Kom afsted. Det her bliver højt.
Fang dem!
Afsted! Find din far.
Den eksploderer!
-Kom, Lynild. -Lad ham ikke slippe væk!
Kom nu, fjolser!
Hvad laver I?
Hele dagen ledte de tre venner
over fastfrosne bjerge, vandløb og søer.
Et sted i den store vildmark
håbede Nikolas at finde sin far
og løse mysteriet…
-Rolig, Lynild. -…om det forsvundne nissebarn.
Røg.
-Hej, Miika. -Ja.
-Se her. -Tråd. Ved du, hvor den fører hen?
Nej, men den må føre et sted hen.
Det er betryggende.
Lille Kip.
Jeg ved, du er bange. Det er jeg også.
Jeg er her for at hjælpe.
-Den nemmeste fangst. -Det ved jeg.
Som at fange en kanin, ikke?
Der er mange fugle her.
Han er hurtig.
Jeg siger det bare.
I har alle smagt kanin.
Det kommer an på, hvilket løfte du vil holde,
det til din konge eller det til din søn.
Der er ikke længe nu.
Vær stille, eller…
Bevæg ikke en muskel.
Hvem er du?
Sig det, eller du er død.
Jeg er faret vild i skoven. Jeg skaber ikke problemer.
Du er ude på noget. Fortæl mig det, eller jeg sender en pil gennem dig.
Hvad foregår der her?
Drengen her vandrede rundt.
Hvad laver du her? Hvem er du?
-Hvad laver du her? -Hvem er du, knægt?
Du er Joels søn.
Min far. Hvor er han?
Nikolas?
Er det dig?
Far.
Hvorfor er du her?
Jeg kom for at lede efter dig.
Du sagde ikke, I kidnappede en nisse.
Du sagde, du ville finde bevis på Nissehelm.
Ja, hvad kan være et bedre bevis end en ægte nisse?
De må have tvunget dig, far. Sig, at det var det, der skete.
-Det er for vores bedste, Nikolas. -Nej.
Kongen bad om håb. Hvilket håb er det?
Vi kan bringe nissen til Nissehelm.
Tilbage til hans hjem.
Nisserne bliver glade.
De giver jer måske endda en belønning. Allesammen.
At være god er bedre end at være rig.
Bedre end noget andet.
Hvis du har glemt det, har du glemt mor.
Jeg får dig ud herfra, Kip.
-Af vejen. -Han er min søn.
Han vil hjælpe nissen med at flygte.
-Så binder vi også ham. -Far.
-Så stramt, han ikke stikker af. -Far!
Ti stille!
Okay, fint. Bind ham.
-Bind også rensdyret. -Far, hvad? Far!
Far!
-Lynild! -Rolig!
-Lad ham være!
Tag fat. Hold den.
Gør skade på min ven, og jeg bider dig i øjet.
Du gjorde det. Du fik ham til at tale!
Ja, det gjorde han. Han er fantastisk.
Se ikke sådan på mig. Jeg gør mit bedste.
Er det dit bedste?
Ærlig talt.
Det siger noget om en person, hvis de prøver at dræbe dig med…
Ti stille, Miika.
…en økse.
-Vær stille. -Hvad laver du?
-Følg efter mig. -Nej. Hvorfor skulle vi gøre det?
Hej, Nikolas!
Det var en forfærdelig idé at komme her, stikke af, det hele.
Men du er min søn, og jeg er på din side uanset hvad.
Hvorfor smiler du?
Der er alligevel godhed i dig.
Kom, Lille Kip.
Her er planen.
Tag rensdyret og før Kip til Nissehelm.
Så fortsæt sydpå, og stop ikke, før du når hytten.
-De flygter. -Afsted!
De slipper væk!
-Op! Vågn op! -Nikolas.
-Skynd jer! Joel! -Afsted, søn!
-Ikke uden dig. -Skynd jer!
Op, allesammen! Kom så! Nu!
-De flygter. -De har nissen.
Joel! Nikolas!
Denne gang rammer jeg!
Hurtigere, Lynild. Hurtigere!
Nærmere!
Joel, vi havde en aftale!
Lad dem ikke slippe væk!
De slipper væk!
Løb! Joel!
Vi skal have mere fart på!
Det går ikke hurtigt nok, Lynild!
Nikolas, forude!
Kom så, Lynild! Der er magi i dig!
God, dreng! Du gør det!
Jeg tynger dig!
Vi er der næsten! Kom så, Lynild!
Vær sød at flyve, Lynild! Flyv!
-Nej, far! -Jeg elsker dig, Nikolas.
-Nej, far! -Du har så meget at give.
-Det er bedre end noget andet. -Nej, far!
Far, nej! Far!
Far!
Far, nej!
Far!
-Det er den værste historie, jeg har hørt. -Jeg er ikke færdig.
Den kan ikke ende lykkeligt nu.
Det behøver den ikke.
Lykke er ikke obligatorisk, og intet ender.
Nå, glædelig jul, allesammen.
Men tante Ruth?
Hvad er der, Moppet?
Stakkels Nikolas.
Det ved jeg. Hans smerte var utrolig.
Sorg er prisen, vi betaler for kærlighed,
og den er det værd en million gange.
Nikolas…
Det gør mig ondt.
Men nu var tiden inde til, at Nikolas skulle rette op på tingene
og bringe Lille Kip hjem til Nissehelm.
Hør her.
Jeg ved, du tror, at min far var et dårligt menneske, men der er også godt.
Mennesker er komplicerede.
Nikolas fandt Nissehelms gader øde.
Ikke en nisse i sigte.
Moder Harkers, for forfærdelige forbrydelser mod nisserne
forvises du hermed på livstid.
Du kan straffe os,
men du kan aldrig fjerne den grund, vi står på.
Dette er vores hjem.
Nok!
Forvist! I er alle forvist.
Det kan du ikke gøre.
Jeg har lige gjort det.
Vi kan ikke have, at I truer vores sikkerhed, forstyrrer vores liv.
Har vi allerede glemt, hvad der skete med stakkels Lille Kip?
Hvad med at spørge ham selv?
Jeg vil ikke holde en stor tale.
Det er vel det.
Hvis lille Kip er i live…
…så er håbet i live.
Gudskelov.
Vent.
Sæt ham ned. Før ham tilbage.
Hip, hip for Kip!
Tilpasse os. Vi må tilpasse os.
Vent! Jeg befaler jer!
-Hvad sagde han? -Intet endnu. Han bankede bare på.
Det er stadig spændende.
Hvad er der?
Åh, mit barn!
Undskyld, mor.
Ja, det taler vi om, når din far kommer hjem.
Du fandt din far, ikke?
Hør her.
Det eneste i livet, der er enkelt og tydeligt, er sandheden.
Men den kan gøre ondt.
Går smerten væk?
Nej.
-Kunne du ikke bare lyve én gang? -Men man lærer at leve med den.
Og man bliver stærkere af den.
Det er sandheden.
Jeg forstår ikke, hvordan du gjorde det.
Fortæl mig det fra…
Du reddede vores barn.
-Alle kunne have gjort det. -Men du gjorde det.
Spil ikke helt. Tag gevinsten.
Vi er simple legetøjsmagere.
Han er beskeden.
Deres snurretoppe er førsteklasses.
Som tak
vil vi gerne tilbyde dig et udvalg af vores bedste varer.
Jeg har kun haft ét legetøj.
Det var en roedukke.
-Min mor lavede den til mig. -En meget trist historie.
-Han spiste den. -Vi fortryder alle noget.
Kun ét legetøj.
Den fik mig til at føle mig glad og elsket.
Det er mere, end et barn har brug for.
-Vent. -Hvad er der?
Kan I lave flere? Mange flere.
-Ja, men… -Vi skal bruge alt.
Ting, der skinner, kan stables og trækkes op.
-Jeg må også låne dette gardin. -Skal du kidnappe endnu en nisse?
-Nej, større. Meget større. -Skal vi åbne en gardinbutik?
-Okay. Kom nu. -Vi har ikke meget tid!
-Og jeg har ikke meget ost. -Hvorfor sagde du ikke det? Jeg laver ost.
Gift dig med mig.
Det er okay. Jeg driver hjulet.
Og hjulet er på siden.
-Tak. Perfekt. -Husk hjulene.
Sådan, allesammen. Godt gået. Fortsæt det gode arbejde.
Fantastisk. Tak.
Der mangler et sted. Prøv igen.
Jeg har set værre.
-Tak. -Jeg ville ønske, du kunne se det, mor.
Det er alt, du håbede på.
Så er der fem minutter tilbage.
-Fem minutter! -Nymalet.
Blå for fred,
rød for glæde,
grøn for vidunder og gul, fordi det kildrer mine øjne.
-Kan du lide den? -Er den for meget?
-Den er perfekt. -Elsker den.
Det rensdyr kører ikke sig selv.
Okay, allesammen, det er nu. Vi har ikke meget tid.
Glædelig jul!
-Tag det her. -Nej, det kan jeg ikke.
Du er en af os nu.
Du kan ikke repræsentere Nissehelm tarveligt klædt, vel?
De ser op til dig.
Det gør vi alle.
Og ikke kun fordi du er så høj.
Kom så. Nissehelm er dit hjem nu.
Kom afsted. Gør os stolte.
Her er den.
-Tak for alt. -Flyv sikkert.
Vi klarer det herfra. Vi ses snart.
Vi regner med dig.
Stop!
Det menneske må ikke forlade Nissehelm.
Så han kom tilbage med nissebarnet.
Hurra for det.
Men hvad er én dreng sammenlignet med et helt samfund?
Vi må ikke lade det, vi har fået, gøre os blinde over for det, vi kan miste.
Vores hjem.
Vores kultur.
Det kan ikke passe.
Dreng…
Hvor har du det vedhæng fra?
Hvor har du det fra?
Min mor.
Hun bar det hele sit liv.
Jeg troede ikke, jeg skulle se det igen.
For længe siden…
…vandrede en menneskepige ind i landsbyen…
…træt og vildfaren.
Vi tog hende ind.
Hun var kærlig og venlig og fuld af håb.
Hun blev vores ven…
Min ven…
…indtil den dag, sneen smeltede, og hun vendte tilbage til sit hjem sydpå
med lommerne fulde af chokolade.
Der var alle mine chokolader.
Hvis jeg husker ret, Dimelza,
elskede du engang mennesker mere end de fleste.
Men hun drog bort uden et ord.
Hun glemte det aldrig.
Min mor fortalte mig historien om Nissehelm hver aften.
Hun bar den altid.
Lumi.
Vi kaldte hende Lumi.
Lumi.
Pigen, der kom, men ikke kunne blive længe.
Jeg ser hende.
Jeg kan se hende i dig.
Min mor fortalte mig, at Nissehelm
var det mest håbefulde og lykkelige sted i verden.
Og det burde det være igen, især til jul.
Dagen, hun navngav mig efter.
Hun kaldte dig…
Hun kaldte dig Jul.
Vi har stadig tid før den store dag.
Vi kan gøre den til den bedste nogensinde.
Klar, gamle ven?
Jeg er født klar.
Du mente rensdyret, ikke?
Hurtigere, Lynild, hurtigere!
Vi ses snart, ven!
God flyvetur, Julemand!
Der, Lynild! Dernede!
Jeg har vist bøjet halen.
Hvem er du?
Hvad er der i sækken?
Håb og magi og vidunder.
Vagter!
Vent. Det, du har ledt efter, der kan vække håbet til live igen.
Åh det.
Det har jeg opgivet.
Når man ser så mange heste med horn, bliver man lidt kynisk.
Vent.
Vagter!
Sig ikke det.
-Jeg tror ikke, der er nogen alligevel. -Bare kig.
Fint. Vis mig det.
Den er ikke ret magisk.
Hvordan virker den?
Vi starter der.
Giver konger en hestesko?
Den her gør.
Hvordan kom du ind?
-Hvad nu? -Se.
Ho, ho, ho!
Nikolas viste kongen, at det ikke handler om gaverne.
Selvom de er vidunderlige.
Det handler om, hvad der er bag dem.
Her er en.
Vi giver, hvad vi har, for at vise vores omsorg.
Og så deler vi alle glæden.
Og den glæde kan vokse til håb,
et hus ad gangen, og spredes over hele landet.
Jeg bad om noget nyt.
Du har givet mig noget, vi havde glemt.
Tak.
-Held og lykke med det hele. -Hej, hej.
-Hvor skal du hen? -Mit arbejde er færdigt. Så…
Færdigt?
Jeg har givet dig idéen. Jeg har vist, hvordan det gøres.
-Nu skal jeg finde nogen til at gøre det. -Godt.
Godt. Hvornår kan du starte?
Jeg kender dig knap nok,
men hvis nogen fortjener glæden ved at elske og blive elsket,
er det dig, min unge ven.
Desuden er det kun en dag om året.
Hvad skal vi kalde den?
Det er nemt. Nikolas og Miika, den talende mus-dag.
Andre idéer?
-Ved du, hvem der også har brug for magi? -Hvem?
-Bandit! -Kom så!
Bandit!
-Indbrudstyv! -Kom så!
Hej, tante Carlotta!
Det er mig, Nikolas.
Jeg flyver på et rensdyr, og min mus taler nu.
Hej.
-Vi har taget kongen med. -Hej!
Hej.
Jeg kom tilbage for at fortælle dig, at magi findes.
Ja. Det gør den virkelig.
Lomme.
Nå ja, tjek din lomme.
Tak, Nikolas!
Sækken var næsten tom for legetøj,
men for Nikolas var eventyret lige begyndt.
Således var det, at en konge,
en mus,
et rensdyr
og en dreng ved navn Jul
forsvandt tilbage i himlen.
Jeg forstår det ikke.
Måske næste år.
-Kom nu. Det er enkelt. Brug din… -Vent. Jeg ved det.
Jeg forstår det.
Må vi snart høre en anden historie?
Når som helst I har brug for en.
Hvad med i morgen?
Hvad laver I oppe? Det er langt over jeres sengetid.
Jeg tror, julemanden kan komme igen næste år.
-Okay. Hvad med… -Far.
Jeg har ikke…
-Jeg har ikke… -Sådan er det altid.
Den mørkeste nat vil ende.
Solen står op, og det bliver igen julemorgen,
hvor alting kan ske.
Jeg…
Mor ville have elsket det.
Hun kommer aldrig tilbage, vel?
Nej, men du er det bedste minde om hende nu.
-Tante Ruth. -Ja?
Er det virkelig sådan, julen begyndte?
Det må det være. Ser I, jeg lyver aldrig.
Tekster af: Maiken Waldorff