Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg prøvede at finde et sted til kameraet.
Hæng lige på.
I dag er det den 23. juli. Og...
Meget er forandret, siden begyndelsen af denne video.
Min mand er i fængsel.
Jeg har været ude i otte dage.
Jeg har siddet inde siden 24. maj.
Men hvor sort det end ser ud lige nu
vil alt ordne sig.
-Han... Han kommer tilbage. -En motorcykel.
-Det er min... -Han kommer tilbage.
Stærkere end før.
Jeg venter tvillinger. Lad mig filme tvillingerne.
Se dem.
Jeg er 22 uger henne.
Flyt dig lige, Laurence...
Godmorgen.
Seksårige dreng.
Godmorgen.
Det er din første skoledag.
Hallo. Hallo. Hallo.
Godmorgen, Robert.
Det er den 24. august. Remingtons første dag i 0. klasse.
Hvad vil du lave i 0. klasse?
Jeg gør mit ypperste for at finde alle de kærester, jeg vil have.
Godmorgen, skat.
Du kan høre isen falde.
Og der er bøllerne ude i kulden.
Hej, bølle 2 og 1.
Det er koldt.
Hvor sjovt!
Det er galskab, skat.
Hvor er det bare sødt.
Okay.
Har du planer om at blive gift?
-Jeg er gift. -Er du?
-Med Remingtons far. -Hvornår skete det?
Vi har været gift i halvandet år nu.
-Næsten halvandet år. -Hvor er han?
Han er udenbys lige nu.
Du skal ikke lave ballade med de andre drenge, okay?
-Fint. -Du skal følge med.
Du skal følge med. Det er din opgave i dag.
Men Jared og jeg løber ikke.
-Hvor er mit hoved, Remington? -Det er der.
Du har bare at blive et mandfolk.
Læg dine ting der...
Far, det er efterår.
Træerne skifter farve. I dag er det den 18. oktober.
Er det den 18. oktober i dag?
Jeg ville bare vise dig disse huse.
-Vi ser, hvilket vi køber. -Ja, hvilket vi køber.
De er flotte. De står tætte sammen.
Nå, far, dette er mig, dette er mig selv. Tilbage til dig.
Det er en smuk dag, skat. Bare du kunne nyde den med mig.
Mit passagersæde er tomt.
Tænk, at jeg mødte din røv, da jeg var 16 år gammel.
16 år gammel.
Jeg vidste altid, der var noget ved dig.
Jeg elsker dig, Robert. Jeg elske bare min Robert.
Du kender virkelig historien.
Kan du se dette smil, Robert?
Ved du, hvor bredt jeg vil smile, når du kommer hjem?
Mand, altså...
Altså, hvad?
Smilende. Mig og alle mine børn
vil gå rundt sådan her hele dagen.
Kæben vil gøre ondt hele tiden.
Hvad siger du?
Hvad gjorde Sibil Fox?
Jeg føler, det er gået op for mig.
Jeg kan lide det. "De kalder det Big Easy.
Med sandheden er, at uden en ordentlig bil
kan hun..." Vi zoomer ud her
og så: "Hun kan være benhård."
Ja.
Så tilbage til mig, hvor jeg præsenterer mig selv.
"Fred og kærlighed, jeg er Fox Rich.
Som hustru og mor til seks drenge...
...kender jeg vigtigheden af en god bil.
Som hustru og mor til seks drenge
værdsætter jeg muligheden for at være din personlige sælger
hos Rich Motors i New Orleans."
"Jeg forstår, hvor vigtig en bil er, så dig og din familie kan komme rundt.
Sandheden er, at en bil er vigtigere end et hus, hvis du spørger mig.
Fordi du kan sove i din bil, men du kan ikke køre rundt i dit hus."
-Sådan gør vi det. -Fedt nok.
Vi filmer dig sige alt det.
-Okay. -Og så laver vi...
Du kan kigge mig over skulderen, og vi kan lave resten sammen.
-Vi kan planlægge med dig. -Jeg vil...
Jeg vil se, hvordan mit hår og lipgloss ser ud...
-Det kan vi også. -Og så ser vi, hvordan optagelsen bliver.
Ja, det tager et øjeblik.
-Vi indstiller lige lyset. -Fint.
Jeg ser lige, hvad vi står med.
De kalder hende måske Big Easy, men hvis sandheden skal frem,
kan det være en kamp at være i New Orleans uden en bil.
-Fedt. -Jeg må rulle skuldrene tilbage.
-Lad os prøve igen. -Igen.
Vi gør det, indtil du er tilfreds. Træd et skridt frem.
Jeg blev født som Sibil Verdad Fox
den 18. august 1971.
Min mor var lærer,
og min mormor var husholderske for Hank Williams' mor.
Jeg kommer fra et miljø, hvor folk havde et stærkt ønske
om at blive til noget.
Min mor...
Hun lærte mig i en ung alder,
at den amerikanske drøm var ægte.
Og hun sagde:
"Sibil, du kan få succes, hvis du forsøger."
Her var jeg, en ung pige fra storbyen,
og jeg var opsat på at forsøge.
Der er Rich-familien. Hvad siger I til det?
Jeg mødte min mand, Robert, da jeg var 16 år gammel.
Jeg havde giftet mig med min kæreste fra high school.
Vi havde købt vores første hjem, lagt et depositum til vores første virksomhed.
Vi var klar til at få succes.
Vi nærmer os tante Sandras hus.
Og hun aner ikke, hvad der venter hende.
-Og der er de. -Lige der.
Sibil!
Surprise!
Jeg vidste ikke, at min familie allerede havde, hvad vi havde brug for.
Vi havde hinanden.
Hør, min historie er historien om over to millioner
i USA,
som er ofre for fængsling af fattige og farvede mennesker.
Så kom og gør mig selskab. Jeg havde en ting mere. Hvad var det?
Vi sender live. Hvis I ikke kan deltage i aften,
så følg liveudsendelsen
klokken 19 på min Facebook-side,
fordi vi sender live fra oplevelsen.
Dette er mere end en samtale.
Det er en oplevelse, og jeg håber, vi ses.
Tulane University klokken 19 i aften ved Roger Memorial Chapel.
Kærlighed og fred.
Kom lige her.
Dette skal flugte. Dit bælte skal altid flugte.
For guds skyld. Hvem trak tøjet ud af tumbleren på denne måde?
Mine damer og herrer, hjælp med at byde velkommen
til min mor, jeres foredragsholder i aften, Fox Rich.
"Lad mig gøre det klart fra starten.
Jeg ved, jeg ikke slap let af sted med noget, bortset fra mit liv."
Den 16. september 1997
røvede min mand og jeg Grambling Federal Credit Union.
Ja, det sagde jeg også den dag. Hvorfor fanden gjorde jeg det?
Hvad i alverden tænkte jeg på?
Rob og jeg havde en drøm om at åbne Shreveports første butik med hiphoptøj.
Men vi kæmpede for at tjene til dagen og vejen.
Og på det tidspunkt tænkte vi mere end noget andet,
at vi ikke ville fejle.
Og vi var blevet desperate.
Desperate folk tyr til desperate metoder.
Så enkelt er det.
Da jeg satte min mand og hans nevø af
for at røve en bank...
I samme øjeblik de stod ud af bilen, vidste jeg det.
Vi var gået ind i en verden,
som vi aldrig ville glemme.
På det tidspunkt
udløste bevæbnet røveri mellem fem og 99 år i fængsel.
Og den 15. juni 1999
blev min mand dømt til 60 år i fængsel
uden mulighed for prøvetid,
prøveløsladelse eller nedsættelse af straffen.
60 år...
...af et menneskes liv.
Min mor sagde: "Det er nemt at ende i det lort."
Det er 20 år siden, folkens.
Det er to årtier siden, folkens.
Det er 20 lange år siden.
Det er svært at komme ud af.
Det er næsten som i slavetiden.
Den hvide mand holder dig fanget,
indtil han synes, det er på tide at komme ud.
Og sådan er denne situation.
En personlig vendetta.
Personlig vendetta. Ja.
Jeg sagde til mit barn: "Det, du skal gøre,
er at sætte dit hår op,
så du nærmest ligner en tosse.
Tag en kjole på, et par bukser og nogle flade sko
og gå ned til retsbygningen."
Hun slog håret ud
og kastede det i de hvides ansigter.
Jeg sagde: "Du burde ikke gå rundt sådan."
Jeg sagde: "De hvide kan allerede ikke lide dig."
Hun ville ikke lytte.
Jeg troede, min datter ville gifte sig med en læge,
en advokat eller en indianerhøvding.
Og der ville være ting, hun bare ikke ville gøre.
Det gør du ikke. Det gør du ikke.
Jeg har altid troet fuldt og fast på...
...at retfærdigheden ikke kommer af at gøre det forkerte.
Gør det? Nej.
Nej.
Og sådan er det.
Jeg har ikke god kreditværdighed, så jeg ville se, om det ville gå.
Okay, miss Kaylin, og hvilken bil er du interesseret i?
Det var den hvide.
En Cadillac SRX fra 2008 med 1000 dollars i udbetaling.
Okay, så.
Hun har dårlig kreditværdighed,
og hun vil have den dyreste bil, vi har.
Vil du aflevere en ansøgning,
så vi kan se, om du kan få den pågældende bil?
Og hvis ikke, kan vi godt finde en bil med 1000 dollars i udbetaling.
Okay, det er fint.
Jeg tænkte over min mand i aftes.
Det var i marts 2013,
da jeg besluttede at flytte til New Orleans.
Det var faktisk lige efter den 5. marts.
Vi fik et brev fra den sidste dyre advokat, vi hyrede.
Jeg betalte 15.000 dollars på forhånd,
så han kan sende os et brev
et par dage før, han skulle sende papirerne for os,
for at sige, at de intet kunne gøre for os.
Så jeg åbnede brevet,
og jeg ville bare ikke græde.
Men da vi kiggede bagud i bilen, græd Robert.
Det var mig, Laurence, Freedom, Justus og Robert.
Resten af os var så vant til...
Til at blive skuffet, så vi sad der bare i stilhed.
Da vi kiggede op, var den lille dreng opløst af tårer.
Han lod os komme i kontakt med følelserne, vi prøvede at ignorere.
At have brugt alle de penge uden noget resultat,
efter jeg havde opbrugt alle familiens penge igen...
Jeg vidste, det måtte være op til mig, hvis det skulle ske.
-Broder Ronnie. -Ja, kom med det.
Vi har et par timer, inden dommeren skal afgive dom.
Han sagde to dage, så dette er dag to.
Ja, ja.
-Det er det, vi har arbejdet på. -Vi har aldrig været tættere på.
Det siger du ikke. Jeg har aldrig været tættere på.
Han venter på et svar.
Vi kan lige så godt bede og være tålmodige.
-Ja. Ja. -Du ved...
Ja, send Helligånden. Send Helligånden.
Så...
Okay.
Vi tager et skridt ad gangen.
Og inden klokken 17 ved jeg mere.
Jeg vil vide, om vi ikke får et svar i dag, eller jeg vil vide...
-Hvad svaret bliver. -Hvad svaret bliver.
-Vi vil vide, hvad svaret er. -Inden 16.
Fordi de...
Jeg tror, retsskriveren stopper klokken 16.
Så jeg ringer efter frokost og ser, om det er afgjort,
og så tager jeg den derfra.
Jeg holder dig opdateret.
-Ja, hold mig opdateret. Pas på dig selv. -Farvel.
-Dommerkontoret. -Jeg skulle tale med miss Sandra.
Øjeblik.
Nej, det er til Sandra.
Sandra taler i telefon. Jeg venter på hende.
-Tak. -Vil du blive ved med at vente?
-Ja, hvis det er i orden. -Okay.
Sandra.
-Det er Sibil Richardson igen. -Hej.
Vi har ingenting.
-Kontakt os på mandag. -Ja. Tak for det.
-Okay. Godt. -Hav en god weekend. Farvel.
Okay, den er...
Den er nok 20 minutter over 2 om natten.
Det er den 20. oktober, og vi er på vej...
I dag er det den 21., og jeg skal se min mand.
Store Rob, det er tid til at se far.
...Marcus Taylor, 18-årige Jessie Snort og 23-årige Joseph Kennedy Jr.
blev dømt for overlagt mord på Lyle Meyers.
Det er dag tre af juryudvælgelsen i Virginia til mistænkte John Mohammad...
I begyndelsen af hvert år,
hver nytårsaften de seneste 20 år, har vi altid begyndt året
med den viden, at dette blev året, at min mand kom hjem.
Hvis du ikke har gjort noget juridisk inden thanksgiving,
så ved du, at du vil ende året
fortsat bag tremmer.
Håbet, som du har givet dig selv hele året,
eller det er faktisk løgnen,
du har givet dig selv hele året...
Du må acceptere, at det bare ikke bliver i år.
Men næste år sker det.
Når jeg besøgte Rob, ville de komme eller gå.
Så jeg har intet imod ham.
Jeg kender ham simpelthen ikke.
De begik forbrydelsen.
Hvis han havde ladet sig fængsle
og var gået med til forliget på 12 år,
ville han være ude nu.
Sibil accepterede sine 12 år.
Hun er ude, ikke sandt? Okay.
Livet fortsætter, og bevar håbet.
Var det ikke, hvad Jesse Jackson sagde? Bevar håbet.
Du skal håbe, at når du går ind i retssalen,
så er det dagen for frihed.
Sikke en ihærdighed, sikke et mod, sikke et håb, sikke en tro
at sidde der, og advokaten siger, at du kan få 300 år i fængsel,
og du har brede skuldre nok til at stå foran din kone og sige:
"Vi skal nok klare det."
Han sagde: "Gud passer på spurvene, Sibil.
Jeg ved, han passer på os.
Gud passer på spurvene.
Jeg ved, at Gud passer på os."
Min søn, Remington, var den ældste,
og jeg sagde til ham:
"De siger, jeg skal i fængsel.
Jeg må desværre forlade dig, og du skal
hjælpe din mormor med dine brødre."
Han brød fuldstændig sammen.
Han skreg og hylede:
"Jeg syntes, du sagde, du ikke skulle af sted!"
Og jeg græder, og jeg siger: "Jeg ved det.
Jeg troede ikke, jeg skulle, men det er jeg nødt til.
Og du skal stoppe med at græde, tørre dine øjne
og komme herover og tælle ned til tidspunktet, jeg må rejse.
"Hvorfor skal vi tælle ned til det, mor?"
Jeg sagde: "Fordi jo før jeg rejser,
jo før kan jeg komme hjem igen."
-Hvad laver jeg med sådan en stor dreng? -Og jeg siger, mor... Du vil sige:
"Samler du den op?"
Og jeg siger: "Du behøver ikke holde den. Lad mig bære den."
-Ja? -Fordi jeg er din 0. klasse-elev.
-Og så gør jeg mig klar til at bære den. -Okay.
Jeg bærer den hen, hvor du vil have den.
Udmærket.
Hvad?
Ja, det burde du.
Men det var sådan, de satte os op på række i går.
Bonita, Maggie, mig, Reagan, okay.
-Så derovre? -Så du står foran Maggie, ikke?
"Det mest imponerende
er de ting, du besluttede ikke at gøre."
Du besluttede ikke at blive begrænset af dine begrænsninger,
ikke at være undertvunget af andres mening,
ikke at følge strømmen. Faktisk har du valgt ikke at være begrænset
af de normale faldgruber i vores generation.
Og dine slægtninge forstår det sikkert ikke,
og dine venner kan ikke forklare det, og du kan ikke selv forklare det,
men det er kun af Guds nåde, at du er her i dag."
Gennem tandlægevidenskaben får et man et billede af, hvem en er.
Fra førstehåndsindtrykket.
Og i vores samfund er ens image alt.
Min familie har et virkelig stærkt image.
Men bag det image ligger der en stor smerte.
Megen smerte.
Tiden påvirkes af vores følelser.
Den påvirkes af vores handlinger.
Tiden er, når man ser på babybillederne...
...og man ser dem nu,
og du ser, at de har overskæg og skæg.
Og at dit største håb var,
at før de blev mænd,
ville de have en chance for at være sammen med deres far.
-I dag er det den 3. juli. -Du kan se mig!
Og jeg filmer Freedom og Justus.
Hej, mor!
-Hvad hedder du? -Justus.
-Justus hvad? -Justice Freedom.
-Ikke Justice, men Just-Us. -Justus.
Freedom vandt prisen som Månedens Elev
i Our Lady Blessed Sacrament.
Vil alle give Freedom en hånd? Giv Freedom en hånd.
-Du lavede... -Fik JJ månedens trofæ?
-Nej. Nej! -Han var ikke Månedens Elev?
Hvorfor ikke?
-Han arbejdede ikke hårdt. -Nej, JJ.
-Så du fik ikke prisen som Månedens Elev? -Lad mig se.
Nej, du fik ikke prisen som Månedens Elev?
Ikke det? Hvorfor fik du ingen pris?
Da min mor og far blev arresteret
for at røve en bank,
endte hun med at få tvillinger. Jeg var en af dem,
og den anden var min tvillingebror, Freedom.
Hun gav mig navnet Justus, fordi på det tidspunkt,
i begyndelsen,
var der kun min mor og min far.
Så hun gav mig navnet Justus, uden mellemrum.
Tiden er, hvad du gør den til.
Tiden er fordomsfri.
Tiden er tabt.
Tiden flyver.
Denne oplevelse har været...
...en lang tid.
En virkelig lang tid.
Vil du beholde nøglen, Freedom?
-I har ingen bibel, hvad? -Jeg har en mobilapp.
Klarer I jer? Godmorgen.
Sendte I en e-mail til ham?
-Hvor er han? -Foran i den ternede skjorte.
Hvordan har du det? Glædelig fars dag.
Altså... Bestemt. De har virkelig velsignet mit liv.
Da De talte om, hvad en ægte mand gør.
Pastor, min mand har siddet inde i 19 et halvt år.
September er det 20 år for os.
-Hvad er Deres mands navn? -Robert Richardson.
-Han er også i west side nu? -Ja.
-Ja, han er i Walnut 4. -Walnut 4.
Ved du hvad? Jeg prøver at komme på besøg om fredagen,
fordi weekenden er overrendt.
Jeg var der sidste uge, fordi jeg sagde, jeg ikke kom fars dag.
Der vil være et rend. Jeg ville aldrig komme her på fars dag.
-Jeg var nok bare vred. -Jeg kunne intet gøre.
-Der var ikke besøg om fredagen. -Ja, der vil være mange.
Det var ikke derfor, jeg ikke kom. Jeg kunne bare ikke klare det.
-Ja, det er hårdt. -Jeg kan ikke tro, at vi stadig er her.
Så ikke i dag...
Jeg har bedt til Gud hvert år om, at de skærer ned.
De må skære ned, så de må løslade dem.
Vi sagde det under Katrina. Vi sagde det under oversvømmelsen.
Vi sagde det før Katrina, under olie- og gaskrakket.
Min mand sagde: "De er nødt til at gøre det i år."
De skærer ned på uddannelse og sundhedspleje.
Men de skærer ikke i det budget. Det gør de ikke.
Enhver øre er tilbage.
Statistikkerne siger, at børn med forældre i fængsel ikke færdiggør high school,
så at jeg kan få min eksamen og komme på et godt universitetet siger alt.
Det er derfor, jeg taler med folk.
-Hvad er dit hovedfag? -Politologi. Statskundskab.
For at gøre retssystemet
til et tilgivende system, skal man forstå, hvordan det fungerer.
Så snart jeg lærer, hvordan det hænger sammen,
så vil jeg være en slags fortaler eller en skaber af politikker,
der kan reformere disse politikker, som rammer farvede befolkningsgrupper.
Mange tak. Held og lykke.
Jeg har et spørgsmål. Ja.
To af dem har aldrig været i senatet før, undtagen Kirsten.
-Jeg har... -Du har siddet i First Year Council.
Altså... Tak. Det har jeg også...
Jeg beklager at afbryde, men det er vigtigt at have erfaring.
Selvom jeg er andetårselev,
har jeg siddet i First Year Council,
så jeg kender de juridiske processer.
Vidste du, at bestyrelsen
allerede findes på OrgSync? Alle juridiske dokumenter findes der.
Så hvis du vil have et lovforslag indført i Senatet, kan du logge ind på OrgSync.
Lad os være ærlige, når vi taler om gennemsigtighed.
Tak, fordi du konfronterer mig,
fordi eleverne skal have adgang til det og kende til det.
Når vi navigerer rundt på OrgSync, så ved I, at elever på vores skole,
særligt nye elever, har svært ved at finde rundt.
Det er personligt, fordi da jeg ville indblandes,
måtte jeg kigge rundt efter alle toiletter og flyers
på 1. etage eller endda 3. etage for at deltage.
SGA må spille en mere aktiv og personlig rolle,
så vi spiller på en mere...
-Jeg er ikke uenig. Det findes bare. -Lad Richard besvare spørgsmålet.
Jeg vil gerne tale med dig om det efter debatten.
Kom nu, herre.
Lad det være i dag.
-Dette er Marcy. -Hej, Marcy, hvordan går det?
-Godt. Hvad med dig? -Godt. Tak, fordi du spørger.
Jeg hører, du har fornøjelsen af at være dommer Rogers' sekretær?
Er det rigtigt? Okay, strålende.
Jeg er Sibil Richardson,
og min familie, Richardson-familien, afventer dommen
fra dommer Rogers angående min mand.
Jeg ved, han har sagt i retten,
at den ville være klar om et par dage.
Jeg tænkte, om du har noget nyt angående den,
hvis det er i orden?
Nej. Jeg har ikke skrevet nogen dom.
Jeg havde fri om fredagen, men jeg skrev intet torsdag.
Okay. Okay.
Men du skal have tak for din tid.
-Det var så lidt. -Farvel.
Så er det hende. Vi skal bare spørge efter hende, efter hun har skrevet den.
Hun må skrive den.
Måske afgav han dommen i dag. Måske får hun den i morgen.
-God eftermiddag. Dette er Vals kontor. -Hej, det er Sibil igen.
Kunne du få beskeden frem til Val?
Han har lige talt i telefon, og den venter på ham.
Okay.
Fint.
Så snart han får... Bliv lige hængende.
-Sibil? -Ja.
Han siger, han intet har hørt.
Når han hører noget, får du helt sikkert besked.
Ja, dommeren sagde bare to dage.
Måske tager det bare længere tid.
Dommere lyver af og til.
De gør det ikke med vilje, men...
Han mente nok, hvad han sagde.
Men som for alle, så ved man aldrig, hvad der dukker op.
Præcis.
Okay. Mange tak.
Okay, søde. Farvel.
Jeg har været ude af fængslet i 15 år nu.
Du lyver aldrig.
Ja, kom med lidt mere af det. Jeg værdsætter jer.
Der var en ting, jeg var forpligtet til.
Jeg ville aldrig, aldrig, aldrig
aldrig, aldrig, aldrig,
aldrig nogen sinde ende i den situation igen.
Jeg ville aldrig give afkald på min frihed.
Jeg ville aldrig lade mig blive behandlet så umenneskeligt.
Jeg kan ikke røre min mand eller sove med ham.
Jeg kan ikke holde om ham, og loven siger, han tilhører mig.
Jeg måtte opdrage mine børn selv.
I fængsel skulle jeg bøje mig over
og lade en undersøge mig i rektum.
De siger, jeg skal strippe, fordi de vil undersøge mig.
Jeg kan kun besøge min familie, når de siger, det er i orden.
Jeg kan besøge min mand to gange om måneden.
Staten er kun pålagt til at give os to besøg om måneden.
Og loven siger,
at de kun tillader besøg, som varer to timer.
Prøv at opdrage en familie med 20 år bag tremmer.
Prøv at holde en familie sammen i to årtier sådan.
Prøv at undgå at miste dine elskede og din forstand
under denne brutale og usædvanlige straf.
Så kan du tale til mig.
Så kan du sige til mig,
at man må tage sin straf, når man begår en forbrydelse.
Amen! Ja!
Jeg har ikke stået her i en evighed.
Jeg måtte dele med menigheden...
De fleste ved, det snart er syv år siden, at min mand og jeg røvede en bank.
I sidste uge gjorde Gud det muligt for mig
at møde to af kvinderne fra banken.
Jeg forstod aldrig, hvordan vores valg påvirker vores medmennesker.
Før dette troede jeg, jeg var isoleret.
At det kun var mig, og det ikke påvirkede nogen andre.
Men jeg så den tydelige effekt af mit valg
på ikke blot min familie, men jeg kan kun forestille mig effekten
på alle de kvinder, som var i banken, da vi dukkede op.
En kvinde sagde til mig, da jeg bad om tilgivelse:
"De valg, du tager..." Jeg så, det påvirkede min familie.
Hun sagde: "Sagde du undskyld din til familie?
Sagde du undskyld til din mor?" Og jeg sagde:
"Jeg ved, at jeg sagde til min mor, at jeg elskede hende.
Jeg ved, at jeg sagde, at jeg værdsatte hende.
Men jeg kan ikke huske, at jeg bad min mor
om tilgivelse for det, jeg havde gjort."
-Amen. -Og kvinden fortsatte sådan, så jeg sagde:
"Jeg tager hjem og gør det nu.
Jeg tager hjem lige efter mødet og beder om tilgivelse."
Hun sagde: "Nej, ikke på den måde.
Du skal mindes øjeblikket, når du undskylder til hende,
ligesom du vil huske dette øjeblik, hvor du sidder her med os."
Nu spørger jeg Herren, hvordan jeg skal gøre dette.
Jeg kan ikke lægge mit ego til siden, bukke mig og lade hende...
Jeg ved, hvad jeg føler, men at få de ord frem:
"Vær sød at tilgive mig, fordi jeg ved, mit valg ikke var dit,
og jeg ved, jeg sårede dig."
Så jeg tænkte for mig selv: "Hvad er bedre end...?"
Jeg skal ikke blot bede om min mors tilgivelse,
jeg skal bede om mine børns tilgivelse.
Og jeg skal bede om min pastors tilgivelse.
Og jeg skal bede om menighedens tilgivelse.
Amen.
-Fordi I hjalp med at opdrage mig. -Gud være med dig.
Så jeg beder jer alle om tilgivelse for mit valg.
Amen.
Imens jeg afsonede, var min bøn, at når jeg blev løsladt,
ville Gud lade mig benytte min stemme for dem uden stemme.
For jeg forstod tydeligt,
at vores fængselssystem blot er slaveri.
Og jeg ser mig selv som en tilhænger af afskaffelsen af slaveri.
Kraften der brænder I jer. Husker I pulsen?
Hvor vi kunne mærke den kraft. Den kraft fik jer gennem de storme.
Den samme kraft får jer gennem den næste og den næste igen.
Det handler ikke om, hvad I går igennem.
Det handler om, hvordan man vælger at vokse som menneske.
Er der nogen, der vil have mere?
Ghettoen og kontanthjælp er bare ikke nok for jer.
Er der nogen, der vil have mere?
Lad mig høre jer sige: "Det er min kraft, og jeg tager den tilbage."
Jeg er over det, fordi jeg er for rig.
Fox Rich! Jeg giver ikke op...
For jeg er for rig. Sig det, som om I mener det. Er I rige?
-Jeg er rig? -Jeg giver ikke op.
Jeg er Fox Rich. Jeg har kraften.
-Kraften er i mig. -Kraften er i mig.
Så længe I ikke giver op, så kan alt, hvad jeres hjerte begærer,
jeg siger jer det, blive jeres.
Trods forhindringerne skal I bare tro på det
og holde den ene fod foran den anden,
og den anden fod foran den,
og jeg lover jer, at jeres liv kan blive bedre!
Men I skal tro på det.
I behøver blot at lukke dem ind i himmerige,
som I kan se på og sige: "Hvis jeg var en mand, ville jeg være sådan."
Vores mænd skulle være et billede af vores maskulinitet.
De skulle være... alfamænd.
Hvis denne energi blev opdelt i mænd,
så er det den mand, jeg ville være.
Der er tre uger til Roberts prøveløsladelseshøring.
Planen er anderledes end sidste gang.
I stedet for, at Jim går med dig til prøveløsladelsesudvalget,
så følger jeg med dig.
Og jeg tror også, din mor vil være der.
-Ja. -Okay.
Jeg tror, de føler harme over, at I alle kommer
fra en magtposition og bedyrer jeres rettigheder,
modsat at bede om en tjeneste.
Men indflydelsen, som I har sammen som forældre
på udviklingen af disse unge mænd, og hvem de er,
er sådan en stærk demonstration,
at det ville være godt, hvis I bare...
Det var, hvad der skete med fyren, træneren.
Han siger, jeg ikke kan spille på holdet, fordi jeg er for gammel.
-Jeg spiller, fordi jeg er 11 år. -Ja.
Resten af børnene er 9 eller 10.
Så han anbefalede mig til træneren for eliteholdet.
Chicago Fire. Han siger, jeg skal ringe til dem i morgen
og lave en aftale om en prøvetræning.
-Dette er et opkald fra... -Rob.
-En fange i... -Louisianas statsfængsel.
Opkaldet bliver optaget og overvåget.
Dette er et opkald fra en fange i Louisianas korrektionsanstalt.
Accepter betalingen ved at trykke 1. Afvis ved at trykke...
Tak, fordi du benytter Securus. Du kan påbegynde samtalen nu.
-Hej, skatter. -Hej.
-Hvordan har du det? -Godt. Hvorfor tog det så lang tid?
-Det ved jeg ikke. Jeg ringer bare... -Nu opfører du dig som en nar.
Du opfører dig fjollet, fordi du snart skal hjem,
og du venter en rum tid med at ringe.
Sådan er det.
Nej, jeg har e-mailet dig i mellemtiden.
-Du har ikke e-mailet mig i timevis. -Er det far?
-Ja. -Jeg e-mailede en gang eller to.
Robert prøver at tale med dig fra toilettet.
-Hils ham. -Hvad laver han af ballade?
Han burde gå i bad og ikke ødsle med vandet.
-Jeg troede, vand var gratis. -Der er ikke... Vand er ikke gratis.
Han siger, han troede, vand var gratis.
Jeg har fået manicure og pedicure.
-Fortæl videre. -Og jeg har været ved frisøren.
Ja. Hvad?
Jeg har fået glat hår, ligesom du kan lide det.
Og jeg var hos en dominikansk frisør.
Og de forstår at glatte hår...
Hvad er det første, du gør, når du kommer hjem, mr. Richardson?
Hold da kæft. Det ved jeg ikke.
Vi pakker og tager til Disney World.
Det lyder godt.
Det siger de, efter de vinder mesterskabet.
-Når de vinder, siger alle: "Hvad nu?" -Disney World.
Ja.
-Glæder du dig? -Om jeg glæder mig?
Det gør jeg vel, men jeg er forkælet.
Jeg er Roberts mor, så jeg er træt af
at lede efter de små lyspunkter.
Den lille lysplet.
Vi fik ikke alt, hvad vi ville have, men vi fik en smule.
Vi er lidt længere, end vi var før.
Jeg vil have min mand.
Ja, du har ret.
Der er ikke andet, der beroliger mig. Der er intet længere oppe ad vejen.
Ikke noget: "I er vidunderlige, I gør det fremragende."
Jeg vil have min familie hjem og samlet.
Mine børn skal have deres far.
Og jeg vil have ham, før mine tvillinger fylder 18.
Og der er en mulighed for det.
Du har muligheden for det.
Hvad laver Robert?
Han kom ud. Han ville høre din stemme. Jeg tror, han glæder sig.
Han sidder her og hører dig snakke.
Ja.
Jeg kiggede op på skyerne i dag.
Det var disse store, luftige skyer.
Som om jeg kunne hoppe fra den ene til den anden.
Det var i pekannødplantagen, som de har lige her.
Og jeg kigger og tænker: "Wow, de plantede de træer
for 20 år siden, da jeg ankom."
-Virkelig? -Ja.
Tak, fordi du benyttede Securus. Farvel.
Min tvillinger fylder 18 i næste måned.
18 år gamle.
Da deres far blev dømt, var jeg tre måneder henne.
De har ingen anelse om,
hvad det betyder at have en far i huset.
Hvad fædre overhovedet laver.
Justus, kan du hente en hammer?
-Tak. -Hvad er det?
-Smid det væk. -Justus, du er højere end mig.
I det der hul?
-Tak. Du er den bedste. -Jeg gør mit bedste.
-Hvis fødselsdag er det? -Freedoms.
Det er Freedoms fødselsdag i dag, mor.
-Ja. -Ja, ja, ja.
Og JJ's fødselsdag!
Tillykke, JJ.
Kom og snak med din far.
Der er fest, far.
Hej, miss Moore, kærlighed til dig.
Hvordan har du det? Og kærlighed til dig.
-Beklager forsinkelsen. -Det er okay.
Vi forstår det, fordi du er en travl dame.
Hej.
-Hej. Hvordan har du det? -Hej!
Hej!
-Vil du tale med min far? -Nej, han ville tale med dig.
Hvis du er færdig, så giv mig telefonen. Tag telefonen fra ham.
Det er min far. Det er min far.
-Værsgo. -Tak. Okay.
Det lader til, at der er et behov eller en trang
til at rangere andre mennesker.
At lave et rangeringssystem.
Det er spørgsmålet, vi prøver at finde mening i.
Er det et uundgåeligt element i samfundet?
Selv i et fængselssystem blandt fanger,
hvor alle er ligevægtige, da de alle har begået en forbrydelse.
Vi ser ikke desto mindre, at der er en inddeling.
Det er torsdag.
Hans bror og hans svigerinde ringede i aftes
og sagde, de havde problemer med vandrørene,
og deres hus var oversvømmet, så de kunne ikke komme.
Jeg har ikke nok hos ham i Angola.
Er det for meget at bede dig om, at du kan være hos ham i Angola?
Præcis. Det kan du godt?
Gud være velsignet.
Du får mig til at råbe af glæde.
Tak.
-Det betyder: "Det var så lidt." -Du er dygtig.
Hvordan staver du til det?
Hvordan går det?
Dette er ça va, og dette er...
Sagen med fransk er udtalen.
Så, "ça va"?
Som spørgsmål er det: "Hvordan har du det?"
Men hvis du siger "ça va", som en udtalelse, betyder det bare godt.
Så hvis jeg siger "ça va?", og du siger "ça va."
Som "har du det godt?"
Eller du kan sige "ça va bien, et toi?"
Som: "Jeg har det godt. Hvad med dig?"
Du lærer virkelig noget. Lad mig høre. Sig det igen. Det er sexet.
Hvis du snakker sådan, får du alle pigerne.
-Freedom er intet i forhold til dig. -Vi har mange flere timer.
Godmorgen, frue. Frue.
Børn er udholdende.
Jeg tror, de ældre... De bliver lidt ældre nu.
Og jeg tror, de bedre forstår livet.
At de vil gribe et stykke...
... af livet. Et positivt liv til sig selv.
-Åh, Robert. -De kan takke Sibil for det.
Jeg tror, hun bestemte tonen.
Jeg har altid kendt sorte kvinder med gennemslagskraft.
Jeg blev opdraget af de kvinder.
Min mor er sådan en sort kvinde.
Min søstre er sådanne kvinder.
Og det har taget mig noget tid at indse, at jeg er sådan en kvinde.
Det tog mig lang tid at nå hertil, at stå her.
Som en sort kvinde er det så hårdt for os derude.
Det betyder så meget at være blandt de sorte kvinder med gennemslagskraft.
Tusind tak. Godnat.
Tak. Tak.
Kære Gud, det er så overvældende,
at jeg kan holde dig i mine arme i morgen.
At sidde og filme med dig på dette tidspunkt i morgen aften.
Åh, skat.
Hvis jeg kunne komme hjem til dig.
Hallo.
-Hej, miss Judy. -Hej.
-Har du hørt noget nyt? -Intet endnu.
-Intet endnu? -Nej.
Havde du en mulighed for at ringe?
-Desværre. -Ikke det? Okay.
-Okay. Tak for hjælpen. -Det var så lidt.
Hvordan kan hun sige, hun intet har hørt, og hun ikke ringer?
De har ingen respekt for menneskeliv.
De driver en til vanvid.
Hvor fattet, vidende eller forstående, du prøver at være,
så mister du bare forstanden.
Jeg gør det ikke. Jeg gør det sgu ikke.
Succes er den bedste hævn.
Jeg er ligesom en af de retarderede børn.
Du besejrer dem, Fox.
Du vil vise dem, at de ikke kan behandle folk sådan.
Succes er den bedste hævn.
Hold ud, for når du får ham hjem, vil de bøde.
De vil i den grad bøde.
De vil bøde! De vil fucking bøde!
For helvede.
Han kunne være hjemme hos sin familie. De kommer bare med deres pis.
De har ikke travlt.
Bare flere niggere som vil løslades. "Alle vil forsøge at komme ud.
Hvis jeg hører én sag, vil resten af dem også ud."
Det sagde han til vores advokat.
Vil I ikke have nogen ud af systemet, som ikke burde være der?
"Jeg åbner denne sag, og de alle vil prøve
at få deres sag prøvet."
Velsign mig, Herre.
Okay, hvad gør vi nu? Så du går i gang med...?
Jonathan på systemet, og kan en få fat i...?
Inden Robert fylder 18 år...
...vil jeg være væk fra dette smertehelvede
sammen med min familie.
Jeg vil så langt væk, at jeg ikke husker, hvor ondt det gjorde.
I det helliges navn hilser vi dig, søster.
I det helliges navn takker vi for din ånd,
for din Ori, og ånderne, som vejleder dig.
Tak. Og jeg takker hele din familie.
-Så siger vi "Ishay". -Ishay.
TAG SKOENE AF
Vi takker fra norden.
Vi takker fra vesten.
Øst.
Syd.
Tak, fordi du gav din mand styrken til at stå imod tidens tand.
Curtis Ray.
Angola har lige ringet, og de siger, hans papirer er klar om 30 minutter.
Så han er fri, inden jeg når frem, men limousinen er allerede på vej.
Du har måske ikke sommerfugle i maven, men det har jeg.
GIV ALDRIG OP
Du har bare at komme her! Kom her, Robert!
Jeg har kørt rundt med dig hele dagen, og det føles stadig ikke virkeligt.
-Det er okay, skat. -Gud er god. Gud er god.
Ja.
-Du store. -Ja, det er okay.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
Og fra nu af skal du elske den kvinde rigtigt.
Amen!
-Amen! -Ja!
Og vi vil have det fantastisk resten af vores liv.
Når de taler om kærlighed,
nævnte du, at før Gud skabte kirken, skabte han familien.
Men før han skabte familien, skabte han
den mægtigste kraft i universet, og det er kærligheden.
Det er livets eneste gyldige tilkendegivelse.
Der var fire ting, jeg gik i fængsel med forståelsen af,
og jeg fik disse af min onkel Vernon.
Jeg sagde, at jeg ville stå rank som en mand.
At jeg ville rette usandfærdigheder. At jeg ville slutte stærkt.
Gud ved, at jeg aldrig gav op, fordi I er alle værd at kæmpe for.
-Amen. -Jeg elsker dig.
Det er altid godt at se dig.
Ja.
Remi, ud af hendes sko.
-I en andens sko. -Calvin Klein.
-Sådan lærte jeg... -De sagde, mine var kæmpe.
Kæmpe?
Jeg takker Gud for, at jeg omgivet af fightere.
Jeg er taknemmelig for en række mennesker, som er villige til at elske os.
-Ja.
-Gennem det hele. -Og det er sådan, vi nåede dertil.