Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏אחר צהריים טובים, ‏שמי מריסלה אסקובדו אורטיז.
‏אני אמה של מריסול פריירה אסקובדו.
‏אני כבר לא מפחדת מכלום.
‏אני כבר לא מפחדת מהמוות, ‏שזה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות לי.
‏התמודדתי עם הרשויות, התמודדתי עם המושל,
‏התמודדתי עם כל מי שנקרה בדרכי.
‏היכן שלא תהיה בתי,
‏אני רוצה שתדע שאני אוהבת אותה
‏ושלא אשקוט עד שהיא תזכה לצדק.
‏- סרט תיעודי מקורי של NETFLIX -
‏אני לא מאחלת את הכאב שאני חווה לאף אחד.
‏סיודד חוארס נבחרה לעיר ‏המסוכנת ביותר בעולם.
‏להיות אישה בעיר הזאת ‏טומן בחובו גזר דין מוות.
‏הבת שלי כבר איננה,
‏אבל אני פה כדי לדבר בשמה ‏ולהגן על זכויותיה.
‏- רוצח ‏גזר דין מרבי -
‏זה אכל אותה מבפנים?
‏כן.
‏מה איתך? ‏-תמיד הייתי איתה.
‏תמיד איתה.
‏אלפים ברחבי המדינה הצטרפו לחיפוש אחריה.
‏הוא לא יישן בשקט שוב.
‏גם אם ייקח לי חיים שלמים, אני אמצא אותו.
‏מריסלה נאבקת למען צדק בשביל בתה.
‏הגברים שרגילים להתנהג באלימות כלפי נשים
‏ילמדו שפסקי דין הם לא בגדר המלצה.
‏- פרס 250 אלף דולר -
‏שמי חואן מנואל פריירה אסקובדו.
‏אני בן 42.
‏אני מסיודד חוארס.
‏- חואן מנואל פריירה אסקובדו ‏בנה של מריסלה אסקובדו -
‏אני הבן של מריסלה אסקובדו.
‏היינו שבע נפשות במשפחה.
‏אימא שלי, אבא שלי, רובי, פבלו, ‏ג'סיקה, אלחנדרו ואני.
‏מהצעיר לבוגר ביותר.
‏אולי תגידי כמה מילים לבן שלך?
‏אני מאושרת מאוד, שאלוהים יברך אותו, ‏ואני מאחלת לו רק טוב.
‏זהו, אל תשתגעו.
‏המשפחה שלנו הייתה קרובה מאוד.
‏אם הייתי צריכה ללכת לעבודה, ‏בתי הבכורה הייתה מבשלת,
‏והבנים היו דואגים לאחיות
‏כי עבדתי בלילות כאחות.
‏אני אוהב את כל האחים והאחיות שלי,
‏אבל רובי הייתה הכי צעירה, ‏היא הייתה התינוקת בבית.
‏לקחתי אותה איתי לכל מקום, ‏כי שני ההורים שלי עבדו.
‏- אלחנדרו "פרייל" פריירה ‏בנה של מריסלה אסקובדו -
‏רובי הייתה שמחה וטובת לב.
‏היא הייתה הבת הכי צעירה, ‏אז נהגנו לשיר לה שירים.
‏המשכנו לשיר כשהיא גדלה, רק כדי לעצבן אותה.
‏היא הייתה חביבה, חכמה,
‏ויפה בעיניי ובעיני רבים אחרים.
‏ואז היא הגיעה לגיל ההתבגרות.
‏- סיודד חוארס, צ'יוואווה -
‏אימא שלי פתחה חנות לעבודות עץ ורהיטים.
‏- מונגה עצים וחומרים -
‏יום אחד הגיע בחור לחפש עבודה.
‏היו לו אישה ובת, והוא היה זקוק לעבודה.
‏אימא שלי אמרה לו שהיא לא מחפשת עובדים,
‏אבל היא רצתה לעזור לו, ‏אז היא נתנה לו עבודה ליום אחד.
‏אז הוא נשאר לעבוד.
‏זה היה סרחיו.
‏האחייניות שלי למדו באל פאסו.
‏- בלנקה אסקובדו ‏אחותה של מריסלה -
‏אבל קיץ אחד רובי חזרה ‏לגור עם אחותי בסיודד חוארס.
‏הבת שלי הלכה איתי לכל מקום.
‏לפעמים היא הייתה בחנות הרהיטים.
‏ככה היא פגשה את הגבר הזה, ‏סרחיו רפאל בראזה.
‏בזמנו, סרחיו היה ‏מבוגר ממנה בשמונה, תשע שנים.
‏הוא היה בן 20, 21 ורובי הייתה רק בת 13.
‏התנגדתי ליחסים האלה.
‏התייעצתי עם עורך דין,
‏אבל ידעתי שהיא בחיים ‏לא תחתום על תצהיר נגדו.
‏בסוף הוא לקח אותה לגור איתו.
‏הוא הכריח אותה להישאר בדירה במשך כל היום,
‏ובכך הוא בודד אותה משאר המשפחה.
‏פחדתי שהבת שלי תשנא אותי
‏אם אפריד בינה לבין הגבר שהיא אוהבת.
‏בשלב הזה החלטתי לא להתערב,
‏אבל סיכמנו שהאחים שלה ישמרו איתה על קשר.
‏תמיד הסתדרתי איתו וניסיתי להיות חבר שלו.
‏רצינו יותר בשביל אחותנו, אבל היא בחרה בו.
‏אסור לך להתערב בחיים של אחרים.
‏זמן מה לאחר מכן רובי נכנסה להיריון. ‏שנה או שנתיים לאחר מכן.
‏ההיריון שלה חידש את הקשר שלה עם אימא שלי.
‏נולדה ילדה,
‏אבל הבחור הזה היה מובטל, ‏היה ברור שהוא סובל מקשיים.
‏אז אימא שלי עזרה להם.
‏היא התחילה לבוא לבית ‏והלכה הרבה אחרי שקיעת השמש.
‏חשבתי שיש להם בעיות כספיות
‏כי היא דאגה שתאכל כל ארוחה בבית שלי.
‏נתתי לה כסף מדי ערב, אולי 50, 80 פזו.
‏הלוויתי להם מייד דירה ששימשה אותי כמחסן.
‏פיניתי אותה ואמרתי להם שהם יכולים לגור שם.
‏על פניו, הכול היה בסדר.
‏יום אחד הגעתי לדירה שהם גרו בה
‏והם לא היו שם.
‏אימא שלי הלכה לחפש אותה ‏בבית של אימא של סרחיו.
‏הלכנו לבית
‏ומצאנו שם את סרחיו עם הבת שלהם.
‏אבל רובי לא הייתה שם.
‏נורות האזהרה נדלקו כבר שם. ‏רובי לעולם לא הייתה עוזבת את בתה.
‏סרחיו ניגש לדלת ושאלתי אותו על הבת שלי.
‏הוא אמר שהיא עזבה עם בחור אחר.
‏אין סיכוי שהיא עזבה עם בחור, ‏אז שאלתי אותו מה שם הבחור.
‏הוא לא הסכים להגיד לנו.
‏לא התקדמנו, אז החלטנו לעזוב.
‏חזרנו למחרת
‏וסרחיו לא היה שם, הוא נעלם.
‏הייתה לי הרגשה רעה מאוד.
‏משהו לא היה בסדר.
‏- דצמבר 2008 -
‏בתור אימא שלה, מייד התחלתי לחפש אחריה.
‏נורות האזהרה נדלקו. קרה לה משהו.
‏כולם קשורים לפשע מאורגן.
‏הנשיא פליפה קלדרון טוען ‏שמקסיקו היא לא מדינה כושלת,
‏למרות הכוח ההולך וגדל של קרטלי הסמים.
‏בכירים ממשרד התובע הכללי של צ'יוואווה
‏ערכו פשיטות על ברים ‏ועל קפטריות בסיודד חוארס.
‏שלושה גברים נעצרו באשמת סחר בבני אדם,
‏שהם הכריחו נשים…
‏בחוארס הייתה בעיה גדולה של נשים נעדרות.
‏זאת בהחלט הייתה אפשרות.
‏- בית מלון -
‏כשהתחלנו לחפש אחר רובי,
‏סרקנו את הברים במרכז העיר במשך לילות רבים,
‏את כל בתי הבושת.
‏מצאנו נערות בנות 14, 15, 16 ‏שעובדות במקומות האלה
‏כפרוצות.
‏חיפשנו בכל מקום.
‏לפעמים הגענו למקומות מסוכנים מאוד.
‏קיוויתי למצוא אותה.
‏רציתי למצוא אותה באחד המקומות האלה.
‏אבל לא היה לה זכר.
‏עברו חודש וחצי עד שאימא שלי ‏הצליחה להגיש תלונה במשטרה.
‏השוטרים התעקשו שהיא עזבה.
‏הם אמרו שאין סימנים לכך שבוצע פשע.
‏הייתי במתח תמידי, כל הסיפור הזה היה קשה.
‏- סוכנות החקירות של המדינה ‏מחלקת נעדרים -
‏התחלתי לעשות הכול בעצמי, ‏את החיפושים ואת החקירות.
‏הייתי צריכה להתעמת, להיאבק ‏ולעשות שמיניות באוויר
‏רק כדי לדווח על היעדרותה.
‏- פרקליטות המחוז ‏האזור הצפוני של מדינת צ'יוואווה -
‏דיברתי עם קרובי המשפחה, ‏אני אדבר איתכם בהמשך.
‏את תתראייני? ‏-כן, בטח.
‏עבדתי כפרקליטת המחוז במדינת צ'יוואווה
‏בין השנים 2004 ל-2010.
‏הייתה לנו מחלקת נעדרים…
‏- פטריסיה גונזלס ‏פרקליטת המחוז במדינת צ'יוואווה -
‏…אז פתחנו בחקירה ‏כדי לנסות למצוא את רובי.
‏בתחילת פברואר הייתה יוזמה
‏להפיץ עלונים עם תמונות של נשים נעדרות.
‏- מסדרון בטוח לנשים -
‏- פרס של 1.5 מיליון דולר-
‏המשפחה שלי ואני שמענו על היוזמה ‏והחלטנו להצטרף אליהם.
‏הבאנו עלונים משלנו, הפצנו וחילקנו אותם.
‏- עזרו לנו למצוא אותה -
‏הגענו לשכונת 16 בספטמבר,
‏היכן שסרחיו רפאל בראזה התגורר,
‏והצענו פרס לכל מי שיש לו מידע כלשהו
‏על היעלמותה של רובי.
‏אמרתי לאימא שלי: "מישהו ידבר.
‏אם קרה משהו, מישהו ידבר."
‏יום אחד התקשר אלינו בחור צעיר
‏וטען שיש לו מידע בנוגע למה שקרה לרובי.
‏הצעיר הזה היה מהשכונה של סרחיו.
‏הוא התקשר לאימא שלי ושאל אותה ‏אם הם יכולים להיפגש פנים מול פנים
‏כי הוא רוצה למסור לה מידע חשוב.
‏פחדנו לפגוש אותו, ‏חששנו שזה עלול להיות מסוכן
‏בגלל הפרס שהצענו.
‏הוא נכנס לטנדר, מפוחד מאוד,
‏ואמר לנו לנסוע משם.
‏הוא שאל אם אני אמה של רובי ואמרתי שכן.
‏הוא היה לחוץ עד כדי כך שהלסת שלו רעדה.
‏הוא אמר, "יש לי מידע איום ונורא."
‏ואז הוא התחיל לדבר.
‏הוא היה עם קבוצת חברים
‏שהסתובבה בשכונה.
‏סרחיו רפאל הגיע ונראה לחוץ.
‏הוא רצה שמישהו יעזור לו לסחוב איזה רהיט.
‏הוא אמר שאחיו של סרחיו, ‏אנדי אלונזו בראזה בוקנגרה,
‏ובחור נוסף הלכו לעזור לו.
‏כעבור כמה שעות אחיו של סרחיו ‏חזר וסיפר לכולם…
‏"אחי", הוא אמר, "הרג את החברה שלו רובי."
‏זמן קצר לאחר מכן הגיע סרחיו,
‏אז הם שאלו אותו אם זה נכון.
‏הוא אמר, "כן, הרגתי אותה.
‏זרקנו את הגופה שלה במזבלה.
‏שמתי אותה בפח אשפה
‏ושרפתי אותה."
‏שאלתי את הבחור למה הוא מספר לי את כל זה.
‏הוא הסביר שאחותו נרצחה,
‏אז אימא שלו לחצה עליו לאזור אומץ ולדבר.
‏אימא שלי אספה את כולנו
‏ובישרה לנו את החדשות כשהיא דומעת.
‏זה היה הלם גדול.
‏סוף-סוף ידענו מה קרה, ‏אבל עכשיו היינו צריכים למצוא הוכחות.
‏הוא לא רצה, אבל אימא שלי ‏שכנעה אותו למסור הודעה.
‏היא שכנעה אותו להעיד.
‏כשהוא הסכים לעשות את זה לבסוף, ‏הגלגלים החלו לנוע.
‏נפתחה חקירה רשמית ומונו לה סוכנים.
‏רק אחרי שזה קרה, הם התייחסו לזה ברצינות
‏והתחילו לחפש אחר גופתה של הבת שלי.
‏המשכתי להציק להם
‏כי הייתי בטוחה שבלי הנוכחות שלי שם, ‏אף אחד לא יעשה דבר למענה.
‏עם המידע החדש הזה, הם ערכו חיפוש רשמי
‏כדי לנסות למצוא את השרידים של רובי.
‏בני המשפחה שלנו ערכו את החיפוש הראשוני
‏עם חברים שלנו שהביאו מתנדבים נוספים.
‏תמיד היה שביב של תקווה שהכול שקר.
‏זה מקום שבו אנשים זורקים עצמות ‏ושומן חיות של חזירים ופרות.
‏זאת מזבלה שמלאה בשרידים של חיות.
‏היה לי קשה מאוד,
‏אבל אחותי נראתה חזקה כל כך.
‏לא התכוונתי לעצור עד שאמצא אותה.
‏לא מצאנו דבר.
‏אפילו לא רמז לכך
‏שאחותי נמצאת שם.
‏אי אפשר לערוך חקירת רצח בלי גופה.
‏מריסלה ידעה שהאדם היחיד שיש לו מידע…
‏- רות פיירו, נציגה משפטית ‏של משפחת אסקובדו -
‏…על מה שקרה לרובי ועל מיקום גופתה
‏והמיקום של הנכדה שלה היה סרחיו.
‏אבל הוא ירד למחתרת, הוא היה במנוסה.
‏אימא שלי מצאה אותו.
‏לא הרשויות, הכול קרה בזכות המחקר שלה.
‏מישהו מכר לאימא שלי מידע.
‏את מספר הטלפון של הבית שהוא התגורר בו.
‏- פרסנילו -
‏יומיים לאחר מכן הם היו בדרך לפרסנילו.
‏אימא שלי, בן הזוג שלה, ‏דוד שלי ריקרדו וארבעה סוכנים.
‏- פרסנילו, זאקאטקאס -
‏היא האשימה אותו בחטיפה של הנכדה שלה.
‏על פי החוק הוא היה צריך לקבל ‏את רשותה של רובי, שרשמית הייתה בחיים.
‏אז זה היה תיק של גבר ‏שיצא מגבולות המדינה עם קטין.
‏סרחיו נעצר על חטיפת קטין,
‏אבל הוא אמר מייד למשטרה,
‏"אני יודע למה עצרתם אותי. זה בגלל רובי."
‏"זה לא אני, לא הרגתי אותה."
‏משטרת צ'יוואווה מצאה את סרחיו רפאל ‏בראזה בוקנגרה ועצרה אותו.
‏הוא הודה ברצח של רובי מריסול.
‏הבלשים היו מקצועיים ומיומנים מאוד
‏…והוציאו ממנו את מיקום השרידים של רובי.
‏הם החזירו את סרחיו לסיודד חוארס.
‏הוא הודה שהרג אותה ‏והשליך את גופתה בקמיו ריאל,
‏ליד מזבלה.
‏הרוצח, לכאורה, של רובי מריסול,
‏הוביל את הרשויות למקום ‏שבו היו שרידיה החרוכים.
‏כבר חיפשנו אחר גופתה של רובי בכל מקום,
‏אבל לא מצאנו דבר עד שהוא הצביע על המיקום.
‏הם סרקו את האזור
‏ומצאו לבסוף את שרידיה של רובי.
‏אם סרחיו לא היה מוביל את השוטרים לשם, ‏לא היינו מוצאים אותה לעולם.
‏לא היינו מוצאים אותה עד היום.
‏זמן רב לאחר מכן, גילינו
‏ששלושה ימים לפני הרצח ‏רובי עזבה אותו לתמיד.
‏אני חושב שרובי הבינה סוף כל סוף
‏שהוא לא הגבר שהיא חשבה שהוא.
‏היא אמרה לו שהיא עוזבת אותו, ‏לכן הוא הרג אותה.
‏הוא הרג אותה.
‏לאחר החיפוש הזה
‏הסתובבתי במשך ימים שלמים באזור הזה לבד,
‏בניסיון למצוא עוד חלקים מגופתה של בתי.
‏היום הזה הוא היום המכונן מבחינתי.
‏ראיתי את אימא שלי שם, אוספת את העצמות.
‏מצאנו עצם קטנה שלה, ‏אני חושב שזו הייתה חוליה.
‏עצם קטנטנה, זה הכול.
‏אלה היו ימים מלאי אימה.
‏הבנתי שאם יקרה לי משהו,
‏האיש הזה יחזור לרחובות.
‏לא הצלחתי להבין למה זה היה ‏צריך להיות הקבר של אחותי.
‏פשעים אלימים נגד נשים ‏יוצאים מכלל שליטה בסיודד חוארס.
‏סוגיית הנשים הנעדרות
‏עלתה לראשונה לכותרות בשנות ה-90.
‏בהמשך הן נודעו כ"נשים המתות של חוארס",
‏כי המושג רצח נשים לא היה מובן לגמרי בזמנו,
‏עם המשמעות הנלווית לזה.
‏התיקים נפתחו לפני יותר מעשור
‏ונשארו לא מפוענחים עד היום.
‏ההיסטוריה בחוארס היא היסטוריה מתמשכת
‏של רצח נשים, תופעה בלתי פוסקת.
‏- צדק -
‏לאחר שסרחיו נעצר,
‏מריסלה קיבלה משמורת על הנכדה שלה.
‏המשפט עמד להתחיל.
‏הוא היה רוצח הנשים הראשון ‏שהועמד לדין במערכת החדשה.
‏מה שרבים במקסיקו לא ידעו ‏הוא שהשיטה האדברסרית
‏יושמה לראשונה בצ'יוואווה ‏כדי להילחם בפטור מעונש בגין רצח נשים.
‏ואחד המקרים האלה היה המקרה של רובי.
‏אימא שלי נהגה לומר לי, ‏"אני לא אתן לרובי להיות עוד נתון סטטיסטי.
‏אפילו אם זה יימשך כל החיים, ‏אני לא אתן לזה לקרות."
‏שבוע קודם לכן, היא התחילה ‏לצעוד ממשרד התובע הכללי
‏לבית המשפט העירוני.
‏בגלל האבל על הרצח של בתה על ידי חתנה,
‏מריסלה אסקובדו אורטיז ‏יצאה להליכות מחאה במשך למעלה משבוע
‏ודרשה למצות את מלוא חומרת הדין ‏עם החשוד ברצח.
‏מה הדרישות שלך? ‏-שיגזרו עונש מרבי על הרוצח.
‏אני לא מוכנה להתפשר על פחות.
‏הוא לא הרג רק את הבת שלי, ‏הוא הרס את המשפחה.
‏הוא השאיר את הנכדה שלי יתומה מאם ‏ומנע מהבת שלי את הזכות לחיות.
‏- עונש מרבי -
‏עוד יום, גברת? ‏-כן, עוד יום.
‏עוד כמה ימים נשארו? ‏-יומיים, עד יום שישי.
‏עכשיו הגיע הזמן למשפט ‏שיחל ביום שני ב-10:00.
‏- אפריל 2010 -
‏שמי נואל רודריגז. אני ממשרד התובע הכללי.
‏עבדתי על החקירה והצגתי טיעונים במשפט…
‏- נואל רודריגז ‏תובע כללי -
‏בתיק של רובי מריסול פריירה אסקובדו.
‏נא לעמוד לכבוד השופטים.
‏נכנסנו לאולם הדיונים
‏ואני רק זוכרת שהיו הרבה מצלמות.
‏משפחתו של סרחיו ישבה בצד אחד של האולם
‏והמשפחה של מריסלה בצד השני ‏יחד עם אנשים שתמכו במשפחתה, כמונו.
‏זימנו את העדים להעיד בהתאם למעורבות שלהם,
‏כאשר גברת מריסלה אסקובדו העידה ראשונה.
‏את יודעת למה קראו לך להעיד ‏לפני בית המשפט הזה?
‏כן.
‏- עדות -
‏באתי להעיד בנוגע לרצח של בתי, ‏רובי מריסול פריירה.
‏יש לי אמון מלא בכם.
‏אני סומכת עליכם שתחקרו ‏את התיק הזה ותגיעו להחלטה הנכונה.
‏ואז שמענו את העדות של השוטרים המקומיים ‏שהיו מעורבים בתיק.
‏- גבריאל אטאיידה ‏שוטר עירוני -
‏הגבנו לקריאה מהמוקד המרכזי
‏שבה אמרו לנו להגיע לתחנת דליסיאס ‏כדי לדבר עם מתלונן.
‏כשתשאלנו אותו הוא חשף
‏שבנו החורג הגיע לבית שלו
‏בסערת נפש
‏כי הוא בדיוק הרג את אשתו.
‏אתה זוכר את שם המתלונן?
‏רפאל גומז.
‏לאחר שסרחיו רפאל ביצע את הפשע, ‏הוא ביקש שתעזור להזיז את הגופה.
‏לשם כך, הוא שאל כלי רכב מאביו החורג.
‏כשאביו החורג חזר הביתה וגילה מה קרה,
‏הוא החליט לדווח למשטרה.
‏כשדיברת עם המשטרה, מה סיפרת לסוכנים?
‏- רפאל גומז ‏אביו החורג של סרחיו בראזה -
‏רק שהוא הכה אותה. ‏-מי הכה את מי?
‏שסרחיו הכה את רובי. השוטרים ניגשו לבדוק,
‏אבל לא מצאו אף אחד בכתובת שלהם.
‏זה כל מה שאני יודע. אין לי מושג מעבר לכך.
‏היה ברור שהוא שינה את עדותו
‏כדי לחפות על בנו החורג.
‏חקרנו אותו כדי למצוא חורים בגרסה שלו
‏והיה ברור שההתערבות שלו ‏נועדה לסייע לבנו החורג.
‏ההגנה תערוך חקירה נגדית?
‏כן. ‏-בבקשה.
‏- קטלינה אוצ'ואה ‏שופטת -
‏נכנסת לבית, נכון? ‏-נכון.
‏לא מצאת גופה, נכון? ‏-נכון.
‏מצאת דם? ‏-דם? לא.
‏- ג'ואל מנסס ‏סנגור ציבורי -
‏בדקתם בכל הבית? ‏-כן.
‏מצאת תרמילים של קליעים? ‏-לא.
‏ההגנה סיימה. ‏-תודה, הפרקליט.
‏העד החסוי העיד
‏שסרחיו הגיע באותו יום
‏ואמר להם שהרג את בת זוגו שמתגוררת איתו.
‏נא לומר את שמך המלא. ‏-אנחל גבריאל ואייס מסיאל.
‏מה עוד אתה יכול להגיד לנו ‏על רצף האירועים הזה?
‏סרחיו אמר לנו שהוא הרג את אשתו.
‏שהוא שרף אותה.
‏ושהוא ואחיו לקחו אותה ליד קמיו ריאל,
‏מאחורי המזבלה.
‏איך גיליתם את זה?
‏הוא סיפר לנו.
‏ישבנו סביב מדורה והוא אמר לנו מה הוא עשה.
‏ואז מומחי אנתרופולוגיה וארכאולוגיה פורנזית
‏אימתו את ההודעות של העד החסוי.
‏- אלברטו פנייה ‏ארכאולוג פורנזי -
‏אלו עצמות של בן אדם.
‏הן שייכות לאדם אחד, לאישה צעירה.
‏מצאתם סימני אלימות כלשהן על העצמות?
‏כן.
‏האש, המיקום שבו נמצאו העצמות.
‏זה מקרה מיוחד מאוד.
‏בסדר, תודה.
‏את יכולה לפנות לבית המשפט ‏אם את רוצה, גברתי.
‏תתקרבי בבקשה למיקרופון אם את רוצה לדבר.
‏הבמה שלך. ‏-בוקר טוב, כבודה.
‏בוקר טוב. ‏-כן, אני רוצה לומר כמה מילים.
‏בבקשה.
‏אני מתנצלת אם המבט שלי ינדוד ‏לעבר מר רפאל בראזה,
‏לסרחיו רפאל בראזה, כי אני רוצה לפנות אליו.
‏כבודה, האיש הזה הרג את הבת שלי.
‏ראשית, הוא פעל בעורמה כדי להרחיק אותה,
‏כדי להשאיר אותה בשליטתו.
‏היום אני מלאת חרטה על שלא לקחתי אותה ממנו.
‏היה לי קל יותר להתמודד עם השנאה שלה,
‏גם אם היא רק זמנית, ‏כי היא הייתה מתגברת על זה,
‏מאשר לחיות עם הכאב הזה, כבודה.
‏- שופטת -
‏חיפשתי אחריה, כבודה, ‏ציפיתי למצוא אותה קבורה
‏כי חשבתי שהאיש הזה אהב אותה
‏ושהוא יקבור אותה ‏במקום שבו יוכל להתאבל עליה.
‏אבל הוא לא עשה את זה.
‏הוא זרק אותה ושרף אותה.
‏הוא זרק אותה כמו פנינים לחזירים.
‏אתה יודע מה, סרחיו? אני לא סולחת לך.
‏שאלוהים יסלח לך.
‏אם אי פעם תרגיש חרטה, ‏כי אני יודע שזה עוד לא קרה.
‏כבודה, איננו יודעים מה סיבת המוות האמיתית,
‏אבל אני שמחה כי אני לא בטוחה ‏שאוכל לעמוד בכאב נוסף.
‏שישמור את הסיבה לעצמו.
‏אל תיתני לו למסור הודעה, ‏סבלנו מספיק מהזבל שלו.
‏אני יודעת שיום אחד מצבנו ישתפר.
‏יום אחד נסיים את הטיפול.
‏יום אחד נחזור לחייך, ‏כי החיים דורשים את זה.
‏האיש הזה לא הרס את החיים שלי.
‏הוא הרס את לבי, תקוותי, אמונתי ואמונותיי.
‏אבל אני אתגבר למען נכדתי.
‏כמו שאמרתי, אחרי היום, ‏האיש הזה לא קיים יותר מבחינתי.
‏אני אשאיר אותו לכם. תודה רבה.
‏אנחנו מודים לגברת מריסלה אסקובדו אורטיז.
‏לפי החוק מגיעה אותה זכות ‏למר סרחיו בראזה בוקנגרה.
‏תתקרב בבקשה למיקרופון. הבמה שלך. בבקשה.
‏תתקרב בבקשה ככל האפשר למיקרופון.
‏בסדר, אני אגיד משהו.
‏אני יודע, זה מיועד לגברת מריסלה,
‏שאי אפשר לבטל את הכאב שגרמתי לה.
‏אני יודע שהיא אמרה שהיא לא סולחת לי,
‏אבל אני רוצה להתנצל, מריסלה, ‏כי אני יודע שהכאב גדול.
‏זה נכון, כמו שאמרת, איפה היה אלוהים?
‏לצערי, לא הכרתי את אלוהים, ‏אבל מצאתי אותו בכלא.
‏ו…
‏אין לי מילים. זה הכול.
‏אנחנו מודים לכל מי שהשתתף במשפט הזה.
‏הדיון הסתיים בזאת.
‏בית המשפט ידון כעת בפרטיות,
‏והצדדים יתכנסו מחדש להקראת פסק הדין
‏ב-13:30 בדיוק באותו אולם.
‏- בית המשפט של צ'יוואווה -
‏- חדר דיונים -
‏יצאנו להפסקה.
‏כולנו אמרנו שהצדק ינצח.
‏- הייתה לרובי זכות לחיות -
‏- אולם מספר 1 -
‏חזרנו לאולם הדיונים ‏והשופטים קראו את פסק הדין.
‏סיודד חוארס, צ'יוואווה, 29 באפריל 2010.
‏בית המשפט התכנס והגיע להחלטה הבאה…
‏בית המשפט זיכה פה אחד ‏את סרחיו רפאל בראזה בוקנגרה
‏מהאשמה נגדו כמבצע…
‏בראבו! ‏-בראבו!
‏רובי!
‏"לחיי שנים רבות נוספות! ‏שאלוהים יברך אותך."
‏זה מאלחנדרה, ולריה, פטי וטוניו.
‏הסנדקים שלך.
‏אימא שלי נולדה בפיידראס נגראס, ‏שבקואהילה, מקסיקו.
‏שם היא פגשה את אבא שלי והם התחתנו.
‏היא למדה בבית ספר לסיעוד.
‏כשהיא סיימה את לימודיה,
‏היא קיבלה הצעה לעבוד בבית חולים ממשלתי חדש
‏שנבנה בסיודד חוארס, ולכן עברנו לשם.
‏ואז המשפחה שלנו התחילה להתרחב.
‏אחותי תמיד הייתה שמחה.
‏היא אהבה לרקוד והיא אהבה מוזיקה.
‏תמיד יכולתי להצחיק אותה.
‏אימא שלי הייתה אדם עם יוזמה, חרוצה מאוד.
‏אם היא זיהתה הזדמנות, היא ניצלה אותה.
‏היא תמיד הייתה מודעת למצב ילדיה,
‏מה שלומנו, מה עשינו.
‏- לטיסיה קראון ‏חברתה של מריסלה -
‏היא הייתה אדם נדיב מאוד, היא הייתה מאוד…
‏היא הייתה אדם עם יוזמה. ‏שום דבר לא עמד בדרכה.
‏היא הייתה יכולה למכור ‏גופרית לשטן וקרח לאסקימואים.
‏פעם אחת החלטנו לערוך מסיבת תחפושות לילדים.
‏היא קרעה את כולם מצחוק.
‏בזכות המראה וההתנהגות הטבעית שלה.
‏היא חבשה פאה, שמה אף ארוך ‏והתאפרה כמו ליצן.
‏זאת הייתה מסיבה נפלאה, הילדים נהנו מאוד.
‏למרי היו שלושה בנים, אבל היא תמיד רצתה בת.
‏היא תמיד רצתה בת.
‏בסוף רובי וג'סיקה הגיעו לחייה
‏והחיים שלה השתנו לנצח.
‏היא מעולם לא נראתה שמחה יותר.
‏בתמונה הזאת נמצאות רובי ומריסלה.
‏זאת הייתה החופשה האחרונה ‏שאליה יצאנו עם רובי.
‏עם האחיינית שלי.
‏נסענו לאקפולקו.
‏תכננו את מסיבת יום ההולדת ה-15 של רובי.
‏אחרי מה שקרה לרובי,
‏מריסלה הייתה אדם שונה לגמרי.
‏הייתה לה הבעת פנים חלולה, ‏המבט שלה היה ריק.
‏המסע שלה להשגת צדק ‏היה הדבר היחיד שהניע אותה.
‏אני לא מאחלת לאף אחד לראות ‏את החברה שלו נשברת.
‏לאף אחד.
‏לפני אותו יום מעולם לא ראיתי ‏את אימא שלי נשברת.
‏או לאחר מכן. ‏זאת הייתה הפעם הראשונה והיחידה.
‏היא התמוטטה על הספה בבית המשפט.
‏חלפו כל כך הרבה מחשבות בראש שלי.
‏רק רציתי להרוג את סרחיו, אתם מבינים?
‏רציתי נקמה, זה מה שרציתי.
‏הוא היה מופתע. הוא לא הבין.
‏הוא היה בטוח שירשיעו אותו.
‏אנשים בסיודד חוארס, כולל רוב הציבור,
‏כולם זעמו.
‏ארבע או חמש שעות לאחר מכן
‏מריסלה כבר תכננה את הצעדים שלה ‏ליום שלאחר מכן.
‏כולנו התכוננו אוטומטית לצעדת מחאה.
‏אמה של הנערה שנרצחה וכמה מבני משפחתה
‏יצאו היום לרחובות, לצעדת מחאה.
‏אתמול השופטים האלה רצחו אותה שוב.
‏הם הרגו אותה שוב בפסק הדין שלהם.
‏היא צעדה מדי יום ביומו כעשרה קילומטרים
‏מתחנת המשטרה לבית המשפט
‏ולעגה למערכת הצדק ולשופטים שזיכו את סרחיו.
‏- לקורבנות אין ערובות משפטיות -
‏זה היה קרקס.
‏הם שמו אותנו ללעג ולקלס והם צחקו אחרונים.
‏רציתם צדק?
‏מר סרחיו רפאל בראזה בוקנגרה זוכה
‏כי התביעה לא עמדה בנטל ההוכחה הדרוש…
‏- רפאל בודיב ‏שופט -
‏…כדי להוכיח מעבר לספק סביר ‏את המעורבות שלו ברצח.
‏לצערי, התיק הגיע לידיהם ‏של שלושה חדלי אישים.
‏שלושה עובדים במערכת הצדק, ‏כי אי אפשר לקרוא להם שופטים.
‏הם זיכו את הרוצח בהחלטה "פה אחד",
‏אבל אמרתי שוב ושוב ‏שזאת הייתה החלטה פחדנית.
‏- אחד זה טעות אנוש ‏שלושה זו שערורייה -
‏אנחנו לא יכולים לתת ‏לנשים צעירות נוספות להירצח בעיר שלנו.
‏גברת מריסלה אסקובדו אורטיז ‏צעדה היום עירומה
‏כשלגופה תמונה של בתה רובי מריסול בלבד.
‏הם השאירו אותי עירומה, ‏בלי הבטחות, בלי זכויות.
‏הם שללו ממני את הזכות להגן על בתי.
‏מסתובב גבר שאומר שהוא הרג בחורה,
‏שביום האחרון של המשפט התנצל לפני האם.
‏איך אתם מפרשים את זה? ‏-אנחנו חייבים לציית לחוק.
‏- נתזאולקויוטל זוניגה ‏שופט -
‏כשנכנסתי לתפקיד, נשבעתי
‏לציית לחוקים שבחוקה,
‏או לעשות כאוות נפשי ‏או לפעול על סמך רגשותיי.
‏אנחנו נואשים לדעת אם השופטים זיכו אותו
‏כי הם מושחתים או כי ממשלת צ'יוואווה
‏מתייחסת לשופטים האלה כאל שעירים לעזאזל.
‏מריסלה אסקובדו אורטיז טוענת שהיא לא תשקוט
‏עד שהרוצח של בתה ‏יישב שוב מאחורי סורג ובריח.
‏אם הם יכזיבו אותי שוב, אני אשאר פה.
‏אני אעשה את הצעד הבא.
‏אומנם לא היו לנו עדי ראייה ‏או ממצאים מוצקים,
‏אבל אם נביא בחשבון את כל הראיות שהוצגו,
‏אפשר להסיק שהוא השתתף בפשע.
‏חוץ מזה, אף אחד לא מתנצל ‏על משהו שהוא לא עשה.
‏- ארטורו נייהל ‏פרקליט המחוז בזאקאטקאס, 2015-2010 -
‏במשך שנים, הודאה הייתה ההוכחה הטובה ביותר.
‏אבל הודאות רבות הוצאו בעינויים.
‏לאחר הרפורמה במערכת המשפט שלנו בשנת 2008,
‏ההודאות איבדו את מעמדן כהוכחות חד משמעיות.
‏ההודאות אינן קבילות עוד ‏אם הן משמשות להפללה עצמית,
‏בעיקר אם הן הושגו בלי נוכחות של עורך דין.
‏בניגוד לסוגים אחרים של רצח, ‏לאלו שמתקיימים בבית
‏אין בדרך כלל עדים, ולא נשארות הוכחות.
‏אבל במקרה הזה היה להם מספיק מידע ‏כדי לקבוע מה קרה.
‏פגשתי את מריסלה לראשונה ביום המשפט,
‏כשהרוצח של הבת שלה זוכה.
‏- גבינו גומז, נציג משפטי ‏של משפחת אסקובדו -
‏הפרקליטה לוצ'ה קסטרו ואני ‏היינו בסיודד חוארס.
‏מריסלה ניגשה אלינו
‏וביקשה מהפרקליטה לוצ'ה
‏לייצג אותה.
‏התקרבנו מאוד.
‏- לוצ'ה קסטרו, עורכת דינה של מריסלה ‏ופעילה למען זכויות אדם -
‏כשקיבלתי את התיק, היו לי שתי אפשרויות.
‏או לבקש משפט חדש או להפוך את הפסיקה.
‏אם אגלה שנעשתה טעות במשפט,
‏אבקש משפט חדש ולזמן את העדים פעם נוספת.
‏אבל לאור מה שראיתי בתיק,
‏ומקריאת התמלילים מדיוני בית המשפט,
‏האפשרות היחידה הייתה להפוך את הפסיקה.
‏לכן הגשתי ערעור לבית המשפט לערעורים.
‏אנחנו לא מבקשים הרבה, ‏אנחנו רק מבקשים שייעשה צדק.
‏אין ספק שהאיש הזה נטל את חייה של אחותי.
‏בית המשפט לערעורים החליט פה אחד
‏לבטל את הזיכוי ‏של סרחיו רפאל בראזה בוקנגרה.
‏הם מצאו אותו אשם ברצח ‏של רובי פריירה אסקובדו.
‏הממשלה ניקתה את התדמית שלה ‏והדפיסה את פסק הדין על נייר.
‏אבל זה לא עוזר לי כי זאת רק חתיכת נייר.
‏הפושע, הרוצח, עדיין נמלט מהחוק.
‏הייתה לה מטרה ברורה, ‏למצוא את סרחיו רפאל בראזה.
‏הוא נמלט מהמדינה מייד ‏כי הוא ידע שהם יעצרו אותו.
‏הוא ידע שפסק הדין לא יחזיק מעמד.
‏עכשיו משהוא הורשע,
‏המשטרה שלחה כביכול צו מעצר לכל המדינות,
‏כדי להזהיר אותן מפני המבוקש הזה ‏ולבקש את מעצרו.
‏המשטרה לא התקדמה בכלל,
‏אז שוב הפשלנו שרוולים.
‏אני מתכננת להגיע למקסיקו סיטי,
‏יחד עם עוד אימהות לנעדרות צעירות
‏שסובלות בדיוק כמוני.
‏היא ערכה צעדת מחאה בכל הארץ.
‏היא הגיעה לכל משרד של תובע כללי ‏ואמרה, "הנה צו מעצר.
‏האיש הזה הרג את הבת שלי, הוא עבריין מורשע,
‏ואולי הוא נמצא באזור הזה."
‏היא הגיעה לגבולות העיר והתחילה ללכת לעיר.
‏זה משך את התקשורת.
‏לפעמים הרשויות סירבו לפגוש אותה,
‏אז היא חיכתה שהם ייצאו ‏עד שהם הסכימו להיפגש איתה.
‏בכל מקום שהיינו בו, ‏בעיירות, בערים, לא משנה איפה,
‏הם לא ידעו דבר על התיק, שום דבר.
‏תקשרנו עם מחלקות אחרות
‏ובכל משרדי התובע ידעו על צו המעצר נגדו.
‏"חפשו אותו במדינה שלכם
‏ותשלחו אותו אם תמצאו אותו", ‏זה הופיע בכל הצווים.
‏הפצנו 1,000 כרזות כאלה
‏בכל משרד בארץ, בראזה היה רק אחד.
‏- פרס על מידע שיוביל למעצרו -
‏אני לא רוצה שמותה של בתי יהיה לשווא.
‏הגברים שרגילים להתנהג באלימות כלפי נשים
‏ילמדו שפסקי דין הם לא בגדר המלצה.
‏אין דרך חזרה.
‏הם שאלו עובדים
‏והלכו לכל הברים שאולי הוא פקד.
‏מריסלה עבדה במסווה, למרות הסכנה.
‏היא הייתה שם עם בני המשפחה שלה ‏ואחרים שרצו שייעשה צדק.
‏לאחר קצת יותר משלושה שבועות, ‏הגענו למקסיקו סיטי.
‏אימא שלי ביקשה להיפגש ‏עם הנשיא פליפה קלדרון.
‏- מקסיקו עמדה לדין בגין רצח נשים -
‏אבל הוא כמובן סירב להיפגש איתה.
‏למה מיועדת הצעדה הזאת?
‏המחאה הזאת היא נגד רצח נשים וסחר בבני אדם.
‏אנחנו דורשים צדק.
‏הלכנו מסיודד חוארס לערים נוספות
‏וחילקנו כרזות מבוקשים…
‏- נגד רצח נשים וסחר בבני אדם ‏אנחנו דורשים צדק -
‏לאחר מה שקרה עם רובי ‏כשסרחיו נעצר בפרסנילו,
‏הוא כבר יצא עם בחורה ‏שהייתה בערך בגיל של רובי.
‏אימא שלי הייתה בטוחה שהוא שם
‏כי החברה שלו הייתה בהיריון
‏ואם הוא לא יכול להישאר פה, הוא יגיע לשם.
‏בסוף הם הגיעו לזאקאטקאס, ‏שם מריסלה מצאה אותו לראשונה.
‏- זאקאטקאס -
‏אנחנו מסיירים בכמה ערים, ‏בודקים רמזים, יוצאים לצעדות מחאה.
‏אני רוצה שאנשים יידעו שהוא רוצח.
‏זה מוזר, גם לאימא של חברתו הנוכחית ‏קוראים מריסלה, בדיוק כמוני.
‏הוא תמיד יזכור אותי ‏ויידע שאני תמיד ארדוף אותו.
‏אני אמשיך לחפש, ויהי מה, בכל רחבי הארץ.
‏אם אצטרך לחיות בדרכים, כך יהיה.
‏הגענו ישר למקום שבו עצרו את סרחיו.
‏תליתי כרזה ועברו שם שתי נערות.
‏חשבתי שהן זיהו אותו, אז התחלתי להסביר.
‏ואז אימא שלי באה ודיברה איתן.
‏היא ביקשה מהן לעזור לנו.
‏אחת מהן אמרה שבת הדודה שלה ‏היא החברה הנוכחית שלו
‏ושהיא יודעת איפה הוא מתגורר.
‏מריסלה גילתה בדיוק איפה הוא,
‏אז היא התקשרה למשטרה ואמרה, "הוא פה."
‏אימא שלי ניסתה להסביר מה קרה ‏ואז היא התקשרה לצ'יוואווה.
‏הם באו מלפנים, ‏אבל היה מגרש ריק מאחורי הבית.
‏רצתי לחלק האחורי של הבית וכשהרמתי את המבט,
‏ראיתי את סרחיו יוצא מחלון חדר הרחצה.
‏היו מדרגות שהובילו לגג.
‏האדרנלין התחיל לזרום בגוף שלי.
‏הוא התחיל לברוח וכשהוא התכופף ‏כדי למצוא מחסה, הוא ראה אותי.
‏הפנים שלו נראו כמו פנים ‏של מישהו שיודע שהוא נתפס.
‏המרדף המשטרתי נמשך ונורו יריות.
‏הם אמרו למריסלה שהם תפסו אותו.
‏אבל לאחר מכן הם אמרו לה, ‏"לא משנה. הוא ברח."
‏החשוד היה חמוש…
‏- פרנסיסקו מרטינז גאלו ‏סגן התובע הכללי זאקאטקאס -
‏…וירה על השוטרים.
‏סרקנו את האזור, אבל לא הצלחנו לאתר אותו.
‏ברגע שהשוטרים ידעו שהוא ברח,
‏המשטרה הפדרלית והצבא נכנסו לתמונה.
‏הם התפזרו בכל השכונה ואפילו ירו כמה יריות.
‏הם ירו כמה יריות, ‏אבל זה היה רק בשביל ההצגה.
‏הוא כבר התרחק.
‏נעשו טעויות במהלך המעצר.
‏נראה שהזהירו אותו והוא נמלט.
‏אבל הם היו קרובים לעצור אותו.
‏אימא הרגישה שהם לא עושים כלום.
‏הם שאלו אותה, "היה קשה למצוא אותו?"
‏והיא ענתה, "לא. הוא היה ‏בדיוק איפה שחשבתי שהוא יהיה."
‏זה היה מבצע שנוהל בצורה חובבנית.
‏מבצע כושל.
‏זה לא קרה בתקופה כהונתי, ‏אלא בתקופתו של התובע הכללי הקודם.
‏הכעס של מריסלה, שכבר קודם היה רב,
‏הגיע לשיא חדש, ‏כמו שאתם יכולים לתאר לעצמכם.
‏הרגשתי חסרת אונים.
‏לא הצלחתי להאמין שהוא ברח ‏אחרי שמצאנו אותו שוב.
‏בואו נגיד שהרשויות התכוונו ‏לתפוס אותו בעזרת המידע הזה.
‏הם עדיין פישלו במעצר כי לא היה אכפת להם.
‏השוטרים לא הזעיקו תגבורת ‏כי הם רצו לקבל את הפרס.
‏אסור היה להם לקבל את הפרס, ‏כי זה התפקיד שלהם.
‏והם בכל זאת סירבו להזמין תגבורת.
‏כשגברת מריסלה באה אליי למשרד התובע,
‏פיקחתי על 500 שוטרים. ‏רבים מהם לא סיימו תיכון.
‏אף אחד מהם לא עבר בדיקת אמינות.
‏האם המשטרה פעלה בניקיון כפיים בזמנו?
‏בשום אופן לא.
‏ראיתי את אימא שלי קוראת את התיק, ‏מסתכלת על העצמות.
‏היא קראה את אותם הדברים שוב ושוב.
‏אני לא יודע איך היא הצליחה. ‏זאת הייתה הבת שלה.
‏היא אמרה לי שהיא הכריחה את עצמה ‏לחשוב שמדובר במישהי אחרת.
‏"אני לא חושבת שזאת רובי. ‏אני חושבת שזאת מישהי אחרת."
‏אבל היו לה רגעי חולשה.
‏בפומבי, משדרים חוסן, מתגברים.
‏אבל בדלת אמותיה, אימא שלי הייתה נשברת.
‏אז היא קרסה מול כל סימני השאלה האלה.
‏לא הייתה לי דרך לעודד אותה, רק להיות לצדה.
‏רק לתמוך בה.
‏לאחר מכן, נשארנו בפרסנילו שבוע או שבועיים,
‏וחיפשנו אחריו בכל עיר.
‏עלינו על עקבותיו,
‏אבל אז שמענו שמועות שהוא הצטרף לקרטל זטאס.
‏חשבנו שהם רק מנסים להרתיע אותנו.
‏הם בנו רשת של שכנים כדי לדלות עוד מידע,
‏והם מצאו את הבית החדש שבו סרחיו התגורר.
‏אז הם שכרו בית סמוך
‏שאפשר לראות ממנו בבירור את ביתו של סרחיו,
‏והשקיפו עליו כל הזמן כדי לארוב לו.
‏נשארנו בפרסנילו וחיכינו וחיכינו.
‏עברו חודש, חודשיים ולא היה לנו כלום.
‏- רחוב רובי -
‏שמענו שהוא שם, זה מה שאמרו לנו.
‏היינו צריכים לחכות.
‏המשכנו להשקיף.
‏עברו חודשיים או שלושה ‏ולא התקדמנו לשום מקום.
‏בזמנו, אימא שלי נהגה בג'טה ירוקה קטנה.
‏השתמשנו במשקפות, כמו בסרטים.
‏אבל זה היה סרט אימה.
‏עמדנו על המשמר לילות ארוכים.
‏אימא שלי ואני היינו במכונית עד 5:00-4:00.
‏יכולתי לזהות את סרחיו מקילומטרים.
‏לא הייתי צריך משקפת כדי לזהות אותו.
‏הם נכנסו לרחוב צדדי, וכשפנינו,
‏הטנדר שלו פנה אלינו, באורות דולקים.
‏הוא ידע שאנחנו עוקבים אחריו.
‏הוא הכיר את המכונית שלה, ‏הוא ראה אותה בעבר.
‏לאור הטנדר שהוא נהג בו, ‏הבנתי שיכול מאוד להיות
‏שהוא עובד עכשיו עבור הקרטל.
‏אז ידענו שאנחנו בסכנה אמיתית.
‏חששנו שהם יחפשו אותנו.
‏הם ידעו את שני מספרי הטלפון ‏שסרחיו רפאל משתמש בהם.
‏מריסלה עברה על כל פירוט השיחות.
‏הוא כיבה את הטלפון למשך שלושה ימים ‏והדליק אותו למשך יומיים.
‏לא היו שיחות במשך שלושה ימים ‏וכמה שיחות ביומיים שלאחר מכן.
‏ככה עובדים בקרטל זטאס.
‏הדפוס הזה גרם לנו להבין ‏שהוא באמת חבר בזטאס.
‏הוא כבר לא קרא לעצמו סרחיו, ‏אלא "המפקד במבינו".
‏הוא שינה את שמו שוב ושוב, ‏כאילו היה שם במה.
‏כשחיפשנו אחר סרחיו, ‏מצאנו מישהי שמכירה אותו.
‏אימא שלי התחילה לדבר איתה והיא סיפרה הכול.
‏היא מסרה לה מידע שלא חיפשנו בכלל,
‏כמו המיקום של דירת המסתור, ‏השם של הבוס הגדול,
‏ואפילו מיקום של סליקי נשק. ‏הרבה יותר ממה שניסינו להשיג.
‏הסוכנים אמרו שהם צריכים ‏לקבל את הרשות של זטאס
‏כדי להיכנס לעיר ולעצור אותו.
‏אם אנשי זטאס לא יסגירו אותו, ‏הם לא יוכלו לעצור אותו.
‏מתברר שהוא צבר לעצמו כוח.
‏והיו לו קשרים עם קרטל הסמים זטאס.
‏דוד שלי ריקרדו ואני ‏דיברנו עם אימא שלי בנפרד.
‏אמרתי לה שהמידע הזה מסבך הכול.
‏עכשיו כשהוא עובד בקרטל, ‏המצב לא יהיה אותו דבר.
‏כולם יודעים שיש הסדר
‏בין הרשויות לארגונים הפליליים.
‏לא קיבלנו תמיכה כלשהי.
‏לא מצלמות, לא סוכנים, ‏לא ענו לנו כשהתקשרנו, שום דבר.
‏לא קיבלנו כל תמיכה.
‏בסוף הבנו שבחיים לא נמצא אותו.
‏חזרנו לצ'יוואווה למושל חדש,
‏ותובע כללי חדש במדינה.
‏- צ'יוואווה, צ'יוואווה -
‏האלימות נוטה לעלות במהלך תקופת הבחירות.
‏סזאר דוארטה ניצח בזכות מצע ‏שהתמקד בביטחון הציבור.
‏- סזאר דוארטה ‏מושל צ'יוואווה, 2016-2010 -
‏אני מתחיל את תקופת כהונתי ‏עם מטרה אחת יסודית.
‏שיזכרו אותי בסוף
‏כמושל שהצליח להשליט סדר בצ'יוואווה.
‏- פטריסיה מיורגה ‏עיתונאית -
‏נאום ההשבעה שלו היה מוגזם, ‏כמו מסיבת רחוב ענקית.
‏היו אורות בכל מקום וברחובות.
‏אנשים הריעו בשמחה ‏וקיבלו את פניו של סזאר דוארטה.
‏הוא הלך לקצה הבמה וקיבל את פני הקהל.
‏ברגע שחזרנו, ‏אימא שלי החליטה להקים להקים אוהל,
‏מחוץ לארמון הממשל.
‏- ארמון הממשל -
‏היא כבר צעדה בכל רחבי המדינה.
‏היא הייתה בעיר הבירה, ‏היא אפילו מצאה את סרחיו.
‏היא מיצתה כל אפיק אפשרי.
‏מה נשאר לה לעשות? היא החליטה להקים אוהל.
‏היא התחילה בחמישה בדצמבר.
‏נסעתי לחוארס וחזרה, אבל דוד שלי נשאר איתה.
‏- צדק הוא פריבילגיה של הממשל -
‏האם הרוצח עדיין במקסיקו?
‏כן, והוא עומד להיות הצייד ואני הניצודה.
‏הוא מצפה שאני אתחבא עכשיו,
‏אבל אני מסרבת להתחבא, ‏הוא יכול לבוא ולהרוג אותי פה.
‏הוא אמר משהו? השמיע איומים?
‏כן, הוא והמשפחה שלו איימו עליי.
‏הוא כבר עובד בארגון פשע.
‏למה הממשלה מחכה? שהוא יהרוג אותי?
‏שיהרוג, אבל כאן.
‏הדברים היחידים שהיא לא עשתה ‏היו דברים לא חוקיים.
‏היא לא חששה לחייה, אבל החוק אסר על כך,
‏והיא בחרה לפעול במסגרת החוק.
‏- האוניברסיטה האוטונומית של צ'יוואווה -
‏יום השנה להקמת אוניברסיטת צ'יוואווה ‏חל בשמונה בדצמבר.
‏במהלך מאהל המחאה שלה ‏היא שמעה שהמושל דוארטה מגיע,
‏אז היא לקחה את אחת הכרזות שלה ‏לאירוע התקשורתי.
‏כשהמושל נאם, הם קמו ופתחו את הכרזה.
‏"צדק הוא פריבילגיה של הממשל."
‏זה רמז לחטיפה של אחיה של פטריסיה גונזלס.
‏במקרה ההוא, הם מצאו ‏את החוטפים בתוך כמה ימים.
‏כשהאחיין של סזאר דוארטה נחטף, ‏קרה אותו דבר.
‏הצדק שמור רק לפקידי הממשל.
‏במקרה של אחיו של התובע, ‏מצאו את הרוצחים בתוך שבועיים.
‏- הצדק החטוף של רובי -
‏איך טיפלו בתיק של אחיך ‏ולמה זה הרגיז את מריסלה?
‏אין לי מושג למה זה הטריד את מריסלה,
‏כי המקרה של אחי ‏לא היה קשור בכלל למקרה שלה.
‏כשהיא פתחה את הכרזה,
‏ראו שדוארטה היה עצבני.
‏הייתה לו אפס סובלנות לביקורת, ‏בונה או לא בונה.
‏אז כשאימא של קורבן, ועוד אישה,
‏חשפה אותו ככה,
‏בכזאת עוצמה ובכזה כוח,
‏ועם המידע שהיה לה,
‏ברור שהוא קיבל את זה ברוח טובה.
‏המושל כעס ושלח אותה ‏לתובע הכללי קרלוס סאלאס.
‏- קרלוס מנואל סאלאס ‏פרקליט המחוז של צ'יוואווה, 2013-2010 -
‏הוא שאל אם היא רוצה ‏להגיש תלונה עם המידע שיש לה.
‏היא אמרה שכן.
‏אז היא החלה.
‏במדינת זאקאטקאס, בעיר פרסנילו…
‏ברחוב, הוא קיבל…
‏היא חלקה את כל המידע שהיא גילתה.
‏כל מה שהיא עשתה.
‏- הופעה ‏מריסלה אסקובדו -
‏- הפעם האחרונה ‏שאני רואה סוכנים פדרליים… -
‏אני לא יודע כמה זמן הם היו שם.
‏- אני מופיעה לפני בית המשפט ‏כדי למסור מידע בתקווה שיובא בחשבון… -
‏ואז היא חזרה למאהל המחאה שלה בכיכר.
‏התובע הכללי הבטיח לנו.
‏עוד פעם האמנתי להבטחות שלהם.
‏אני רוצה להאמין שהם יעשו את זה ‏ושהם יעשו את זה בקרוב.
‏לצערי, קיבלנו הבטחות דומות מממשלים קודמים,
‏אבל לא ראינו תוצאות עד עכשיו.
‏אני לא מטילה ספק בתובע הכללי. ‏אני מקווה שהוא יעמוד במילתו.
‏אני מקווה שהם יעשו את זה הפעם, ‏אבל אני אחכה פה.
‏תכננו להיות שם בחג המולד ‏ובראש השנה האזרחית החדשה,
‏דוד ריקרדו, אימא שלי ואני,
‏עד שיקרה משהו, משהו היה חייב לקרות.
‏היא נראתה לי חזקה, אבל היא נשברה לפעמים.
‏היא הייתה אומרת לי שנמאס לה מכל החרא הזה.
‏במילים האלה.
‏החל במושל ובכל מי שכפוף לו.
‏ידוע שיש צדק בארץ הזאת ובמדינה הזאת.
‏למה? כי הצדק קיים עבור המושל סזאר דוארטה.
‏- פרס 100 אלף דולר -
‏הוא קיים עבור התובעת לשעבר פטריסיה גונזלס.
‏בכל פעם שהגענו לכיכר, ‏עצרנו לבדוק מה שלומה.
‏גם ניסינו לשכנע אותה להכריז על הפסקת אש.
‏הפסקת אש במהלך החגים, ‏בעיקר למען בריאותה הנפשית,
‏כדי שהיא תוכל לאגור כוחות, ‏אבל אי אפשר היה לשכנע אותה.
‏לא היה כוח בעולם שישנה את דעתה.
‏- 16 בדצמבר 2010 -
‏היה מסוכן מאוד להיות שם, בעיקר בלילה,
‏בעיקר כי הקרטל הגן כעת על סרחיו.
‏באותו יום, 16 בדצמבר,
‏היא סרגה קישוטים שחורים לחג המולד,
‏והיא אמרה שהיא תחכה ל-25 בחודש ‏כדי לקנות עץ חג מולד
‏כי אז הם יהיו זולים יותר.
‏היא הייתה נחושה בדעתה ‏לבלות את חג המולד בכיכר.
‏באותו לילה, כמו בכל לילה,
‏היא התחילה לסדר את המאהל ב-20:00.
‏הגיעה מכונית.
‏היא ראתה אותו מגיע.
‏היא רצה לצד השני של הרחוב.
‏והוא ירה בה.
‏- צדק -
‏התקשרתי לאחים שלי והלכנו לבית.
‏לא ידעתי איך להרגיש. לא הצלחתי לבכות.
‏הרגשתי חסר אונים, מתוסכל, ‏אני לא יודע איך להסביר את זה.
‏אספתי את האחים שלי
‏ונסענו לצ'יוואווה באותו ערב ‏כדי לשחרר את גופתה של אימא שלי.
‏היינו שבורים. קשה לתאר את זה.
‏זה עדיין גורם לי לבכות.
‏לא הייתי בהלם בזמנו כי צפיתי את זה.
‏ידעתי שזה יקרה.
‏אבל קיוויתי שבניגוד לכל הסיכויים ‏זה יגמר אחרת.
‏יש זעם בגלל הרצח ‏של גברת מריסלה אסקובדו אורטיז,
‏שנרצחה אמש.
‏היא נרצחה בזמן שמחתה מול ארמון הממשל
‏בדרישה לעצור את רוצח בתה.
‏מריסלה אסקובדו, אם שנאבקה ‏למען הצדק על המוות של בתה,
‏נורתה למוות מול בניין הממשל של צ'יוואווה.
‏מריסלה סירבה לקבל
‏את העובדה שהיא גרה בארץ שאין בה צדק.
‏ממש לפני חג המולד, היא אמרה,
‏"אני אערוך ארוחת חג מולד פה. ‏אנשים יכולים להצטרף אליי."
‏וגבר ניגש אליה וירה לה בראש.
‏מול המשטרה, מול כולם.
‏נמצא איתנו סזאר דוארטה על הקו. ‏אדוני המושל, בוקר טוב.
‏בוקר טוב, קרלוס. ‏-אדוני המושל, מה קרה?
‏איזה מידע דלית מהסרטון?
‏גבינו הודעה מהאח, שהיה עד לפשע.
‏הוא מסר לנו תיאור פיזי ‏ואנחנו מחפשים אחר הפושע.
‏מריסלה, תקשיבי, אנחנו תומכים במאבק שלך!
‏- עדיף למות על רגליי ‏מאשר לחיות על ברכיי -
‏מריסלה, תקשיבי, אנחנו תומכים במאבק שלך!
‏האישה הדגולה ביותר בחוארס. האחת והיחידה.
‏אימא שלי! מריסלה אסקובדו אורטיז!
‏מריסה חיה! ‏-המאבק ממשיך!
‏הזעם הציבורי הגיע לנקודת רתיחה
‏שהובילה להפגנות חשובות,
‏כמו הדלקת נרות מסביב לארמון הממשל.
‏אנשים השאירו את הנרות שלהם ואז הלכו הביתה.
‏היה קר באותו יום.
‏האווירה הייתה שונה, כאילו העיר עצרה מלכת.
‏אפילו אם מעולם לא פגשת אותה, ‏אפילו אם רק שמעת עליה,
‏אפילו אם ראית אותה מרחוק, ‏הרגשנו שהיא קרובה לכולנו.
‏הייתה התפרצות של חיבה כלפיה,
‏כמו גם זעם ופחד.
‏ראיתי את הסרטון בפעם הראשונה בצ'יוואווה.
‏קשה לראות מישהי שאתה אוהב נרצחת ככה.
‏זה…
‏אני לא יודע איך להסביר את זה, ‏אבל זה קשה מאוד.
‏ו…
‏זהו זה. אימא שלי מתה.
‏- סיודד חוארס, צ'יוואווה -
‏מריסלה אסקובדו אורטיז ‏חזרה לסיודד חוארס בשיירת מתים.
‏הארון, שלווה על ידי בניה והמשטרה
‏התקבל על ידי חברים ותושבים בכניסה לעיר.
‏התכנסנו כאן
‏כדי להיפרד מאימא שלי, כי היא כבר לא איתנו.
‏גופתה נמצאת פה איתנו,
‏אבל הנשמה שלה נמצאת כעת עם האל.
‏היא נלחמה עד נשמתה האחרונה ומתה בקו החזית.
‏כמו שאחי אמר, אימא שלנו הייתה גיבורה
‏כי היא עשתה דברים ‏שאף אחד בעיר לא עשה מעולם.
‏היא נאבקה בכוחות עצמה
‏נגד איתני הטבע.
‏אפילו כשנראה היה שתישבר,
‏כמו בשחרור הרוצח של אחותי,
‏היא קמה שוב
‏ולימדה אותנו שיעור בעוז רוח.
‏אני מבקש מכולכם לתת לאימא שלי ‏מחיאות כפיים סוערות.
‏כשלא תהיו בטוחים מה עליכם לעשות,
‏כשתתהו איך לעמוד ולהילחם,
‏תזכרו את מריסלה אסקובדו.
‏- מריסלה אסקובדו אורטיז -
‏- "ה' רועי - לא אחסר" -
‏- ילדיה ונכדיה -
‏נראה שהיום והלילה ההוא נמתחו לנצח.
‏ישנתי רק כמה שעות. למחרת, התעוררנו
‏ועזבתי עם אשתי והילד שלי. ‏אשתי הייתה בהיריון.
‏ראינו משהו נשרף מרחוק.
‏חנות לעבודות עץ עולה באש.
‏היה צריך לסגור את שדרות אוסקר פלורס מייד.
‏הכבאים עדיין עובדים.
‏החבר של אימא שלי היה זה ‏שתמיד פתח את החנות לעבודות העץ,
‏אבל הוא לא עשה את זה באותו יום ‏בגלל מה שקרה.
‏הם חיסלו את אחיו של החבר של אימי ‏ושרפו את המקום כליל.
‏הם שרפו את המקום כליל.
‏- גיסה של מריסלה נרצח, ‏החנות לעבודות העץ שלה נשרפה -
‏קראו לו מנואל.
‏שעה או שעתיים לאחר מכן, מצאו את גופתו
‏עם שק על ראשו וחוט תיל סביב צווארו.
‏גיליתי גם שהם חיפשו אותי.
‏היו אנשים שהגיעו לאחר שעזבתי.
‏הם ניסו לפרוץ פנימה, הם באו לחפש אותי.
‏ואז הבנתי
‏באיזו סכנה כולנו נמצאים.
‏היינו חייבים לעזוב, לא יכולנו להישאר.
‏- גשר פאסו דל נורטה -
‏בנה של מריסלה אסקובדו ‏ביקש מקלט מדיני בארצות הברית…
‏- אל פאסו, טקסס -
‏…מתוך חשש לחייו לאחר רצח אימו.
‏מישהו מסר להם את פרטיי ‏כדי שיצרו איתי קשר…
‏- קרלוס ספקטור ‏משרד עורכי דין -
‏…והסיע אותם אל מעבר לגשר.
‏- קרלוס ספקטור ‏עורך הדין של משפחת אסקובדו -
‏"מה עם החפצים שלנו? מה עם העסקים שלנו?"
‏השוטרים הפדרליים אמרו, ‏"יש לך מזל שאתה בחיים."
‏זה היה המסר שהם שלחו למשפחה של חואן.
‏"אתם בחיים, מזדיינים, תניחו לזה."
‏כשאתה חושף את הפגמים של הממשל ושל המערכת
‏ואת הקשר בין הממשל לבין הקרטלים,
‏החיים שלך נמצאים בסכנה.
‏הבעיה בחוארס היא שבאותה נפה,
‏אתה יכול לאסוף עשרה שוטרים סביב שולחן
‏וגם לשלושה ארגוני פשע יש שם ייצוג.
‏אמרתי את זה בעבר ואומר את זה שוב.
‏מריסלה חרצה את דינה
‏כשהיא מסרה הודעה ‏בפרקליטות המחוז בצ'יוואווה.
‏אני חושב שזה היה הרגע
‏שהם החליטו לחסל אותה ‏כדי לקבור את המידע שהיה ברשותה.
‏זה פשע של המדינה כי המדינה "הרוויחה",
‏למרות התגובה הקשה הראשונית
‏כשמבקר קולני ותובעני כל כך נרצח.
‏מי שרוצה להטיל רפש…
‏מי שטוען שמה שקרה, שכואב לכולנו,
‏יכול להיקרא פשע של המדינה, טועה טעות מרה.
‏למושל של צ'יוואווה אין כל קשר לקבוצות פשע!
‏הרוצחים בטח ידעו
‏שהם יכולים לרצוח אותה באותו לילה ‏ללא כל עונש,
‏מול שערי הארמון, כשכל האורות דלקו
‏ומול המצלמה.
‏המדינה אישרה אם לא הזמינה זאת בעצמה.
‏היא לא קיבלה הגנה, ‏הם השאירו אותה לגמרי לבד.
‏היא הקימה מאהל בחוץ כי לא הייתה לה ברירה.
‏הם אפילו לא חקרו ‏או עזרו למריסלה למצוא את סרחיו.
‏מריסלה לא הייתה מתה ‏אם היינו ממשיכים לחקור.
‏אבל הכהונה שלי הסתיימה מזמן, ‏אורכן שש שנים בלבד.
‏היה קל יותר להרוג אותה ‏מאשר לעצור את סרחיו. קל הרבה יותר.
‏אבל מה שהם לא ידעו ‏הוא שהם לא יכולים להשתיק אותה.
‏ידעתי שזה לא נגמר.
‏ידעתי שזה עוד לא נגמר.
‏אמרתי לו
‏שאני אהיה הזרוע המשפטית של המאבק הזה,
‏כל עוד הוא ימשיך להיאבק.
‏החלטתי להמשיך להיאבק, ‏אבל מאדמת ארצות הברית.
‏אני אעשה את זה מעבר לגבול ונראה מה יקרה.
‏- הצדק הגנוב של רובי ‏צדק הוא פריבילגיה של הממשל -
‏האנשים האלה לא רוצים גרין קארד. ‏האנשים האלה רוצים צדק.
‏ראינו את המהלכים המלוכלכים ‏של ממשלת מקסיקו כאן ובמקסיקו.
‏- הקונסוליה הכללית של מקסיקו -
‏אנחנו דורשים קבל עם ועדה ‏שהם יראו מה אנחנו עושים.
‏זה יהיה מביך מבחינתם, הם יכעסו,
‏אבל לא באנו לפה כדי לרכוש חברים, ‏באנו לפה כדי להשיג צדק.
‏- מוחים בניקרגואה מגנים רצח נשים -
‏צדק!
‏מחאה עולמית התקיימה היום…
‏כדי לגנות את הרצח של מריסלה.
‏די לאלימות נגד נשים!
‏- "הרגו אותי מול הארמון!" -
‏המחיר הפוליטי עבור הממשל החדש ‏של צ'יוואווה היה גבוה מאוד.
‏הוא מתמודד עם אתגר ‏מאחר שמישהי נרצחה על סף דלתם.
‏לאחר שהיא נפגשה עם התובע הכללי ‏וגינתה את המושל…
‏והביכה את התובע הכללי, ‏היא נהרגה על סף הדלת של הממשל.
‏שלא לדבר על הזעם הציבורי. היה צורך גדול
‏להוכיח את היכולת שלהם
‏להתמודד עם מקרה כזה.
‏יש התקדמות כלשהי? ‏-התקדמנו מאוד.
‏יש הרבה תגליות חדשות בתיק.
‏אנחנו מקווים שהתיק הזה ייסגר בקרוב.
‏מה לגבי התיק של סרחיו בראזה? ‏-זה אותו תיק.
‏סביר מאוד שהם קיבלו הוראה
‏לסגור את התיק סוף-סוף, לאור כל ההמולה.
‏הרשויות הכריזו שהן תפסו את הרוצח של מריסלה
‏ושיש להם ראיות שמוכיחות את זה.
‏חוסה אנריקה חימנז זוואלה, ‏הידוע כוויקד, עוכב לחקירה.
‏הוא החשוד ברצח הפעילה החברתית ‏מריסלה אסקובדו.
‏סוף-סוף, לאחר חקירה ארוכה,
‏הצלחנו לבצע מעצר
‏של חשוד מרכזי.
‏אני אחראי לרצח של גברת אסקובדו.
‏מילאתי הוראות ‏של קבוצת פשע שאני משתייך אליה.
‏הם הציגו את האיש הזה כרוצח של אימא שלי
‏והגישו נגדו כתב אישום ‏בגין פשעים אחרים כמו ירי בבר.
‏- פרלה מארקז ‏סנגורית ציבורית -
‏עבדתי כסנגורית ציבורית במדינת צ'יוואווה.
‏מה השם שלך? ‏-פרלה מארקז, סנגורית ציבורית.
‏במקור הוא אמר לי,
‏"הרגתי אותה. אני רוצה לגמור עם זה, וזהו."
‏מה אתה יכול לספר לנו על התמונה הראשונה?
‏אני נמצא ליד ארמון הממשל.
‏כשהתקרבתי אליה, האקדח שלי נתקע.
‏רדפתי אחריה.
‏אני מאמין שאז טענתי את האקדח שוב.
‏ב-26, אני מאמין שאז השגתי אותה ויריתי בה.
‏יש לנו את כל זה וראיות ממקרי רצח אחרים.
‏הוא הודה והאקדח זהה.
‏הגשנו כתב אישום בביטחון מוחלט.
‏אני רוצה לקבל אחריות על מה שעשיתי
‏ולשלם על ההשלכות ‏של הבחירות שלי, כמו שאומרים.
‏עורכת הדין של מריסלה לא מאמינה שהוא הרוצח.
‏הוא השתמש במונחים כמו, "נטלתי את חייה."
‏פושעים אומרים בדרך כלל, ‏"הרגתי אותה", או "חיסלתי אותה."
‏מי מודה ברצח מיוזמתו?
‏מי שצריך להוכיח את האשמה הם התובעים.
‏איזו הוכחה מוצקה כבר הייתה להם?
‏הכול התבסס על ההודאה שלו.
‏הוכיחו רק שהאקדח הרג אותה.
‏הם לא הוכיחו שהוא ירה בו, ויש הבדל.
‏המשפחה שוב הקימה קול זעקה.
‏"תפסתם את האיש הלא נכון. ‏התיק הזה לא נפתר."
‏ריקרדו, אחיה של מריסלה, ‏הכחיש שזוואלה הוא הרוצח,
‏כי הוא היה איתה וראה את הרוצח מקרוב.
‏לא יכולתי לזהות אותו כי לא הייתי שם,
‏אבל ריקרדו היה שם.
‏וריקרדו אמר לי ‏שהוא לעולם לא ישכח את הפנים שלו.
‏בקלסתרון היו קווי דמיון רבים
‏לאיש שהם הציגו, ‏אבל הוא לא הרוצח של אימא שלי.
‏הרוצח של מריסלה אסקובדו הוא אנדי בראזה.
‏אנדי הוא אחיו של סרחיו, ‏האיש שהרג את רובי, אחותו של חואן.
‏זאת תמונה של אנדי בראזה בוקנגרה.
‏פגשתי את אנדי זמן מה לפני שרובי נרצחה.
‏הוא בדיוק שוחרר ממוסד לעבריינים צעירים.
‏ריקרדו מעולם לא פגש את אנדי.
‏הוא מעולם לא ראה אותו לפני אותו ערב.
‏מריסלה אסקובדו הגישה תלונה ‏במשרד התובע הכללי של צ'יוואווה
‏ובה האשימה את אנדי בראזה ‏שהגיע לביתה כדי לירות בה.
‏אנדי אמר לאנשים בשכונה שלו
‏שהוא יהרוג את אימא שלי. ‏הוא אמר, "אני אזיין לה את הצורה."
‏מסרנו את המידע הזה לתובע הכללי.
‏למר סזאר פניצ'ה.
‏- הקונסוליה הכללית של מקסיקו -
‏ניהלנו איתו שיחה קצרה.
‏- סזאר פניצ'ה -
‏- נציג התובע הכללי בצ'יוואווה -
‏קיבלנו מידע נוסף וקבענו גביית הודעה רשמית.
‏דרשנו שהם יערכו מסדר זיהוי של תמונות.
‏הייתה תמונה של אנדי בין כל התמונות האלה.
‏וריקרדו זיהה אותו בוודאות כרוצח.
‏- אני מזהה את האיש הזה ‏כרוצח של אחותי -
‏הרגת אותה? ‏-כן, אדוני. הרגתי אותה.
‏אתה בטוח בזה? יש ספק כלשהו?
‏יש סיכוי שהיית נתון להשפעת סמים
‏וחשבת שעשית את זה, ‏אבל מישהו אחר עשה את זה?
‏הייתי נתון להשפעת סמים כל הזמן, ‏אבל הייתי מודע לחלוטין למעשיי.
‏המשפחה התעקשה שזה לא וויקד ‏והצביעה על הרוצח האמיתי,
‏אבל התובעים התעלמו מהמידע הזה.
‏הם התעלמו ממנו לחלוטין, ‏אפילו לא כללו אותו בתיק.
‏האסטרטגיה התקשורתית שלהם ‏הייתה לעמוד על כך שוויקד אשם.
‏- מרכז להסתגלות חברתית ‏אקילס סרדן, צ'יוואווה -
‏הכול השתנה יום אחד כשהוא אמר לי, "מספיק.
‏אני לא יכול להמשיך עם זה יותר ‏כי לא הרגתי אותה."
‏הוציאו ממנו הודאה במקרי הרצח ‏באמצעות עינויים.
‏הם איימו על אשתו ועל בתו.
‏אז הוא הסכים להגיד מה שהם רוצים.
‏מייד הודעתי על כך לשופט
‏וביקשתי להפעיל את נוהל איסטנבול.
‏הנוהל הוא מבחן שנועד לקבוע ‏אם מישהו עבר עינויים.
‏אמרתי לו שכדאי שנלך למשפט.
‏חשבתי שנוכל להעמיד קו הגנה מוצלח.
‏תזכרו שאחיה של מריסלה היה שם כשהיא נרצחה,
‏אז היה לנו עד ממשי.
‏עשינו את מה שצריך כשהתכוננו למשפט.
‏אם המדינה מאשימה מישהו ‏למרות ראיות שמוכיחות אחרת,
‏חייבים להוכיח את זה בבית המשפט, ‏אבל הוא יזוכה.
‏ב-31 בדצמבר 2014 הכריזו במשרד התובע הכללי
‏שוויקד נפטר מהתקף לב חמור.
‏אמו של וויקד דרשה שינתחו את גופת בנה.
‏אז הם נאלצו להודות שהכול היה שקר.
‏הרשויות חזרו בהן מההודעה ‏על סיבת המוות של וויקד.
‏הן חשפו שהוא לא נפטר מהתקף לב.
‏אלא ששותפו לתא חנק אותו,
‏אדם בשם חיימה נואל קואבס, ‏הידוע בכינוי "ג'ימי".
‏הוא נרצח בכלא ברמת אבטחה מרבית.
‏הבנתי שאפילו אם אתן להם ‏את כל ההוכחות שבעולם
‏שמישהו אחר עשה את זה,
‏זה לא ישנה שום דבר. האמת לא עניינה אותם.
‏אנחנו צריכים שקיפות
‏מהרשויות שהיו מעורבות בזמנו.
‏האם התיק עדיין פתוח, אדוני? ‏האם הרצח של מריסלה עדיין נחקר?
‏או שהתיק סגור?
‏למיטב זיכרוני, התיק נסגר
‏בכך שוויקד הואשם.
‏עם מותו של האדם הזה ושותפו לכאורה,
‏העניין נסגר.
‏אתם נאבקים בקרב אבוד, אתם מבינים אותי?
‏באותו יום, כשעמדתי ליד הארון של אימא שלי,
‏הבטחתי לה שאני אעשה כל מה שאני יכול
‏כדי להשיג צדק לרובי.
‏וזה מה שעשיתי.
‏אבל הייתי צריך להשלים עם זה ‏שאני לא יכול לרדוף זאת עד סוף ימיי.
‏הייתי מותש לחלוטין, מבחינה נפשית ורגשית.
‏אתה חושב שנותרה בך רק שנאה.
‏בהתחלה היא נראית כמו כוח מדרבן, ‏אבל לאחר מכן היא מכרסמת בך.
‏לא שמחתי, לא יכולתי להיות רגוע.
‏אני מתעורר בכל בוקר וחושב על אימא שלי.
‏אני חושב על אנדי ועל סרחיו.
‏אחד האנשים המבוקשים ביותר ‏במדינת צ'יוואווה מת.
‏התובע הכללי של המדינה אישר ‏את מותו של סרחיו רפאל בראזה.
‏לאחר ששכב לא מזוהה ‏במשך שישה ימים בחדר המתים של זאקאטקאס,
‏גופתו של בראזה זוהתה ‏על ידי אשתו, שגם אספה אותה.
‏בראזה נהרג על ידי חיילים ‏בקרב יריות שנערך ב-16 בנובמבר.
‏הוא נורה למוות בגלל פעילותו הפלילית.
‏אבל לא כתוצאה ממעצר.
‏הוא לא ריצה את 50 שנות המאסר ‏שנגזרו עליו בעקבות המאבק של מריסלה.
‏הוא היה האדם היחיד ‏שהיה אחראי לרצח של רובי.
‏לגבי התיק שקשור אליו, שהוא תכנן,
‏גם הרוצח האמיתי נעצר.
‏התיק של מריסלה נסגר.
‏סרחיו בראזה מת, אז התיק נסגר.
‏זה מעיד רבות על תפיסת הצדק
‏של הרשויות והממשל הנוכחי.
‏התיק סגור.
‏נסענו לאל פאסו ודיברנו על אנדי.
‏התמקדתי בו כאיש שדוד שלי זיהה.
‏אבל התובעים לא הכירו בכך.
‏בהמשך סאלאס אמר שכל זה הגיע משום מקום.
‏באמת? אחרי כל הפעמים ‏שדיברתי מחוץ לקונסוליה?
‏להתמודד עם הרשויות במקסיקו ‏זה בזבוז זמן משווע.
‏- בית הכלא מייקל יוניט, טקסס -
‏אין לי מה להסתיר, אחי. ‏אני אגיד לך מה שאתה רוצה,
‏חוץ מדברים שעלולים להפליל אותי.
‏אם אנשים רוצים להאשים אותי ‏במותה של מריסלה,
‏זה לא אני, אחי. אני אומר את זה בכנות.
‏עבדתי במסעדה ברחוב מסה, שבאל פאסו, בטקסס.
‏המשמרת שלי הסתיימה ב-1:00.
‏שמעתי על זה למחרת בבוקר כשחבר העיר אותי.
‏לא הרגתי את מריסלה, ‏אני פה כי גנבתי מגפיים.
‏הם אומרים אותו דבר על אחי.
‏הם אומרים שהוא הרג את מריסלה.
‏ברור שהוא הזמין את החיסול, ‏אבל מישהו אחר הרג אותה.
‏הוא החליט להצטרף לקרטל זטאס.
‏- אנדי בראזה ‏אחיו של סרחיו בראזה -
‏הוא הצטרף לזטאס ומת איתם.
‏הוא מת, אבל צבר כוח ‏ופגש את האנשים הבכירים.
‏הוא פגש את הבכירים בקרטל חוארס ‏והם עשו עבורנו טובות.
‏כלומר, טובות עבורו.
‏שריפת החנות,
‏הריגת העד המוגן, אחיך עשה את כל זה?
‏ברור שזה היה הוא, ‏מי עוד היה יכול לעשות את זה?
‏הוא היה המוח מאחורי כל זה.
‏זהו, אני אומר לכם את האמת. ‏לא הרגתי את מריסלה פריירה אסקובדו.
‏לא הרגתי את האישה הזאת.
‏בסוף, איש לא נענש על רצח רובי.
‏איש לא נענש על רצח מריסלה.
‏הוא בכלל לא נעצר.
‏הוא בכלל לא ריצה עונש מאסר על רצח רובי.
‏וגם מריסלה לא זכתה לצדק.
‏התובעים של הארץ מוצפים.
‏כתוצאה ישירה של זה, חלק גדול מהחקירות…
‏באמת פגומות.
‏אבל רוב החקירות אפילו לא פגומות,
‏הן נגנזות לעד.
‏הן תקועות לנצח בשינה עמוקה.
‏יש עדיין הרבה בחורות ‏כמו רובי בכל רחבי הארץ.
‏הרבה מריסלות ‏שהולכות מדי יום ביומו ודורשות צדק.
‏- מריסלה אסקובדו ‏תשע שנים בלי צדק -
‏- רובי ‏4,126 ימים בלי צדק -
‏- מריסלה ‏3,285 ימים בלי צדק -
‏אם ניתן לתיקים כאלה,
‏לתיקים ברורים כאלה, להסתיים בפטור מעונש,
‏אם ניתן לזה לקרות, נסכן את החברה שלנו.
‏נצעד בכל יום שנה כדי שאנשים לא ישכחו.
‏פשע בלי צדק.
‏פשע שלא קיבלו עליו עונש.
‏מריסלה זנחה את העסק שלה
‏כדי להיות מגינה נועזת
‏של החיים, הצדק והחירות.
‏והיא שילמה על כך בחייה.
‏כי הממשל
‏לא יכול היה לתת לה את הצדק שהיא דרשה.
‏- פה נרצחה ב-16 בדצמבר 2010 ‏מריסלה אסקובדו אורטיז -
‏מילותיה האחרונות עדיין חקוקות בזיכרוני.
‏"אני רוצה שהרצח של הבת שלי ‏יהיה רצח הנשים האחרון בעיר."
‏היא הייתה אחות רפואית, אימא, בעלת עסק.
‏היא חיה חיים רגילים.
‏אבל מה שהיא עשתה בשנתיים האחרונות של חייה
‏עזר לה להיכנס להיסטוריה ‏של צ'יוואווה ומקסיקו לנצח.
‏מריסלה אסקובדו תיזכר ‏כגיבורה חיה בזיכרון הקולקטיבי שלנו.
‏לא רק בסיודד חוארס, אלא בקרב כל המקסיקנים.
‏היא היוותה ניצוץ של תקווה ‏עבור נשים מקסיקניות וקורבנות.
‏כולם הרגישו את כובד מילותיה.
‏תצאו מדלת אמותיכם.
‏אם דלת אחת נסגרת, מחר תיפתח דלת אחרת.
‏אתם יכולים להמשיך לחפש קץ הימים.
‏כדי שהבנות שלנו יחיו בחופשיות,
‏כדי שלא יפלו קורבנות לאלימות או התעללות,
‏ועל אחת כמה וכמה לא לרצח.
‏המאבק נמשך!
‏תחי מריסלה!
‏אנחנו יודעים שיש אנשים טובים ‏ואני מבקשת את תמיכתם.
‏צאו איתנו לרחובות ותדרשו צדק.
‏תשמרו זה על זה ואל תחכו להיות הבאים בתור.
‏צדק!
‏אלה האימהות שהשאירו ילדים יתומים,
‏אלה הבנות שלנו, אלה הסטודנטיות,
‏הן העתיד של העיר שלנו ושל הארץ שלנו.
‏לא עוד רצח נשים!
‏- יחד אנחנו חזקים! -
‏- אפילו לא אחת פחות -
‏תקשיבי, זה המאבק שלך!
‏- רצח נשים במקסיקו -
‏את לא לבד!
‏- מריסלה אסקובדו -
‏הבנתי שאימא שלי הפכה לסמל.
‏סמל של המאבק בצ'יוואווה, ‏במקסיקו סיטי ובסיודד חוארס.
‏היא סמל.
‏זה סיפור אהבה
‏וזה גם סיפור של הרבה אימהות, אבות,
‏של הרבה אחים, אחיות, בנים ובנות,
‏שכולנו חווים כיום.
‏כן, זה סיפור אהבה.
‏החלטתי שעייפתי, לא רציתי להמשיך לשנוא.
‏ובאותו רגע, כשאמרתי את המילים האלה,
‏ירד ממני עול, כמו שקים ענקיים של מלט.
‏משקל ענקי הוסר, והשנאה נעלמה.
‏לא הייתה מחילה, זה משהו אחר,
‏אבל השנאה לא הייתה עוד, היא נעלמה כליל.
‏לא הרגשתי אותו הדבר מאז.
‏ערב טוב לכולם.
‏תודה על שבאתם לערב המיוחד הזה ‏לכבוד המשפחה שלנו ולמען נעמי.
‏אני רוצה שתצטרפו אליי להרמת כוסית ‏עם מה שנמצא בהישג ידכם,
‏כדי לאחל לילדים האלה אושר ‏ושאלוהים יברך את כולכם.
‏תודה.
‏אימא שלי לימדה אותנו לאהוב.
‏הייתי עקשן מכדי להיות נאהב, ‏אבל היא אהבה אותי בכל זאת.
‏- ב-2019 הוגשה תביעה ‏לוועדה האינטר-אמריקנית לזכויות האדם -
‏- כדי לקבוע את מידת האחריות של מקסיקו -
‏- בטיפול בתיק של מריסלה ושל רובי. -
‏- אנדי בראזה מרצה מאסר ‏בטקסס, ארה"ב, על גניבה בנסיבות מחמירות. -
‏- הממשלה המקסיקנית מעולם לא ‏זימנה אותו להעיד בתיק מריסלה. -
‏- בזמן הפקת סרט תיעודי זה, ‏אחרי שלוש שנים שהסתובב חופשי, -
‏- סזאר דוארטה מוחזק במיאמי ‏בהמתנה לבקשת צו הסגרה. -
‏- ישנם 21 צווים למעצרו. -
‏- הוא מואשם ‏במעילה של 1.2 מיליארד פזו. -
‏- בממוצע, עשר נשים נרצחות במקסיקו ‏מדי יום ביומו. -
‏- 97 אחוזים ממקרי הרצח ‏מסתיימים בלא עונש. -
‏תרגום: ליאור צוקרמן