Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אז זה היה מצבו של סבא שלי.‬
‫לבדו. פצוע.‬
‫מפוחד.‬
‫בחלל.‬
‫והדרך היחידה שבה היה יכול לשרוד‬ ‫עד שהצוות שלו יחזור להציל אותו‬
‫הייתה באמצעות גידול ירקות...‬
‫בקקי של עצמו.‬
‫בסדר. קווין?‬
‫תפסיק, בבקשה.‬
‫קשה לי מאוד להאמין שכל זה נכון.‬
‫גברת ווסטנפלד,‬ ‫אני לא יודע למה את חושבת ש...‬
‫זאת העלילה מ"להציל את מארק וואטני".‬
‫נו, באמת...‬
‫די כבר, קווין.‬
‫ומאיפה בא להם הרעיון, לדעתך?‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אלוהים.‬
‫קלנסי?‬
‫הראש שלך בסדר?‬
‫היי, טראוויס. כן. אני בסדר.‬
‫יש אצלי מסיבה הלילה.‬
‫ההורים שלי מחוץ לעיר. כדאי שתבואי. הנה...‬
‫תני לי את המספר שלך כדי שאוכל...‬ ‫-אין לי כזה.‬
‫אין לך מספר?‬ ‫-לא, אין לי טלפון.‬
‫אימא שלי לא מרשה לי.‬
‫לדעתה, רשתות חברתיות הן המקום‬
‫שבו רוצחים סדרתיים ומחלקות קבלה בקולג'‬ ‫מבררים עליך פרטים.‬
‫זה...‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫כן.‬
‫היי, טראוו.‬ ‫-היי, אמה.‬
‫המסיבה שלך הולכת להיות סוף.‬
‫ואת לא אמורה להיות בחזרה של התזמורת?‬
‫היי, אל תשימי אליהן לב. הן מעצבנות.‬
‫אני מקווה שנתראה הלילה.‬
‫תודה רבה, לואיזה. הכינור נשמע נהדר.‬
‫טוב, חבר'ה, תתאמנו.‬
‫בסדר. ביי, ילדים.‬
‫היית מצוינת היום, קלנסי.‬ ‫-תודה.‬
‫הכנת את קלטת האודישן?‬
‫עדיין לא.‬
‫"עוד לא?"‬
‫קלנסי...‬ ‫תאריך היעד להגשת הבקשות הוא בעוד שבועיים.‬
‫אני יודעת. צילמתי אחת אתמול בלילה,‬ ‫אבל מחקתי אותה כי...‬
‫בסוף הייתי צורמת‬ ‫והתווים הגבוהים היו עמומים. אני...‬
‫היי. תקשיבי.‬
‫תכיני את הקלטת בסוף השבוע.‬ ‫תני לי אותה עד יום שני. זה הכול.‬
‫קטן עלייך.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר? קטן עלייך.‬
‫שיעור ילדים. את רוצה להתאמן?‬
‫אתה נראה טוב.‬
‫כן, לא חשבתי שאראה אותך כאן.‬
‫אתה נראה פצצה.‬
‫אחלה צעדים, לוזר.‬
‫זה כל כך טוב, גבר.‬ ‫-זאת רק בדיחה.‬
‫היי, לאן אתה הולך? אל תלך. תחזור!‬ ‫-תעזבו אותי.‬
‫לאן אתה הולך? תן לי עוד צעד אחד.‬
‫ידעתי שאתם שם כל הזמן.‬
‫וזאת הייתה רק בדיחה.‬ ‫-אתה תהיה מה זה מפורסם, ילד.‬
‫הכול בסדר, ילדים?‬ ‫-כן. הכול טוב.‬
‫- מתנדבת בארוחת הצהריים -‬
‫בסדר. אז תחזור לארוחת הצהריים?‬
‫לאט לכם, שלושתכם.‬
‫אתם בכיתה ח'.‬
‫באמת נראה לכם שאתם צריכים להציק לצעירים?‬ ‫-מה כבר תעשי?‬
‫טוב...‬
‫אני מניחה שראשית אברר מיהם ההורים שלך.‬
‫ואז אברר איפה הם גרים.‬
‫ולילה אחד,‬
‫כשכולכם ישנים שינה עמוקה,‬ ‫אעשה חור קטן בצינורות של נוזל הבלמים שלהם.‬
‫אז רגע אחד יש לכם בלמים,‬
‫וברגע הבא...‬
‫לא תוכלו לבלום בתמרור "עצור"‬
‫והמכוניות ממול ירסקו אתכם‬ ‫לחתיכות קטנות שאי אפשר לזהות.‬
‫אופס! פספסתם את ארוחת הצהריים.‬ ‫לא כדאי שתאחרו לשיעור.‬
‫חכו לי!‬
‫היי, אבא!‬ ‫-היי!‬
‫היי, חבר'ה! איזה כיף שזה יום שישי!‬
‫איך היה בית הספר?‬ ‫-בסדר.‬
‫קרה משהו מעניין?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר.‬
‫אבא, באמת הבאת‬ ‫את דברי האצבעות מוזרים האלה לבית הספר?‬
‫לא הבאתי אותם איתי לבית הספר, טוב?‬
‫יש לי ערכה רזרבית במכונית.‬
‫זה עוד יותר מוזר.‬ ‫-קווין, תגיד לאחותך‬
‫שקונדיטורים זקוקים לכוח עצום באצבעות.‬ ‫כדי ללוש את הבצק, מבינים? תראו את השריר.‬
‫תראי, הוא נינג'ה האצבעות.‬
‫שלום! מה קורה, משפחת פינץ'?‬
‫היי.‬ ‫-תודה שאתה לוקח אותי תמיד, מר פינץ '.‬
‫טוב, את כבר ממש חלק מהמשפחה, מים.‬
‫אל תקיא! סגור את הדלת.‬
‫אז מים...‬
‫טוב, נראה שכולנו כאן. בוא ניסע, אבא.‬
‫בשמחה, אבל יש תור, קוו.‬ ‫-אבא, פשוט...‬
‫לעמוד עם מנוע פועל ממש מזיק לסביבה.‬
‫יש לך מספר שתיים?‬
‫אבא, מה? לא!‬
‫אני יודע שאתה לא אוהב‬ ‫את השירותים בבית הספר ו...‬
‫נזכרתי שבשנה שעברה‬ ‫התאפקת במשך חמישה ימים‬
‫וכשזה סוף סוף יצא זה היה ממש...‬ ‫-תפסיק, אבא! אתה הורס לי!‬
‫אני הורס לך? אתה הרסת אותנו כש...‬
‫מר פינץ'.‬ ‫-היי, גברת דאבל-יו.‬
‫את יודעת מה הבנתי כרגע?‬ ‫ב"גברת דאבל-יו" ו"גברת ווסטנפלד"‬
‫יש אותו מספר הברות,‬ ‫אז זה שאני קורא לך "גברת דאבל-יו"‬
‫לא חוסך זמן. נכון שזה מצחיק?‬
‫אבא, לא אכפת לה.‬ ‫-אותי זה מצחיק.‬
‫מר פינץ', קווין ביצע מצגת על-פה‬ ‫מעניינת מאוד בשיעור מדעי החברה היום.‬
‫באמת?‬ ‫-זה היה פרויקט על ההיסטוריה המשפחתית שלנו,‬
‫וקווין סיפר המון דברים מרתקים‬ ‫על המשפחה שלכם.‬
‫טוב, את יודעת...‬
‫שהם היו להקה של אקרובטים רוסים נודדים‬ ‫שהפכו לאסטרונאוטים בנאס"א‬
‫ואומנו במשימות סודיות בחלל.‬
‫זה...‬ ‫-קווין נוטה לחיות בעולם דמיוני משלו,‬
‫וזה יכול להיות נהדר...‬ ‫-כן.‬
‫אבל לא כשזה בא על חשבון‬ ‫נטילת חלק בחיים האמיתיים.‬
‫אבל לא אז.‬ ‫-אז...‬
‫יש לו את הסופ"ש כדי להכין את הפרויקט שוב.‬ ‫-נראה הוגן.‬
‫הוא יוכל להציג ביום שני.‬
‫אני מעריך את זה... והיא הלכה.‬
‫טוב, כולם, שימו חגורות, כמו שצריך.‬
‫...קטשופ על הפיצה שלה.‬ ‫-בסדר, קווין.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי, חבר'ה.‬
‫חבל שלא ראית. הייתי פנתר בתור להסעה היום.‬ ‫-אתה מלך ההסעות.‬
‫הייתה לי שיחה מעניינת‬ ‫עם גברת דאבל-יו. קווין שב לסורו.‬
‫קווין, אתה מספר מעשיות שוב?‬
‫היי, איך היה בתורנות ארוחת הצהריים?‬ ‫-כרגיל.‬
‫למעשה, תלמיד בכיתה ח' הסתבך בצרות‬ ‫בגלל הטלפון שלו, אז נאלצתי...‬
‫לתלמיד בכיתה ח' יש טלפון ולי אין.‬ ‫-בוא, חמוד.‬
‫אימא, אפשר שנדבר על זה?‬ ‫בבקשה. הגיע הזמן. אני צריכה טלפון.‬
‫אני היחידה בשכבה שאין לה טלפון.‬ ‫אני לגמרי מוטציה.‬
‫זה שאין לך טלפון לא אומר שאת מוטציה.‬
‫זה לא קטע של "שבי עם היועצת בארוחת הצהריים‬ ‫כי יש לך סירחון של גבינה", אבל...‬
‫את יודעת משהו? בתיכון היה לנו תלמיד מחו"ל‬
‫עם ריח של גבינה. קראנו לו פרנקי פרומאז'.‬
‫איכס, אבא! אימא?‬ ‫-הוא אהב את זה. פרנקי פרומאז'...‬
‫תתמקדי. טלפון.‬
‫מותק, כבר דיברנו על זה.‬
‫למה את צריכה טלפון?‬
‫טראוויס שולץ ביקש את המספר שלה‬ ‫כדי להזמין אותה למסיבה שלו.‬
‫אתם יודעים מה זה אומר? הוא שמיניסט.‬
‫שמיניסט.‬
‫רגע, שמיניסט? מי? מה?‬ ‫איזה טראוויס? איזו מסיבה?‬
‫מה? לא. איזו מסיבה? אין שום מסיבה...‬
‫מצטערת.‬ ‫-ההורים שלו יהיו שם?‬
‫אלוהים. אני לא יודעת, אימא.‬ ‫-נוכל להתקשר להורים שלו.‬
‫כדאי שנתקשר אליהם. לכל ההורים.‬ ‫-אלוהים. אל תעשו את זה.‬
‫ממש לא. אל תתקשרו לאף אחד.‬ ‫זה כל כך מביך.‬
‫מותק, תקשיבי,‬
‫אני יודעת שאת חושבת שאני לא מבינה,‬ ‫אבל גם אני הייתי בת 15 פעם.‬
‫אני יודעת כמה דברים על מסיבות.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫את תמיד אומרת שהיית בספרייה בכל רגע פנוי.‬
‫טוב, את יודעת, מסיבות באו והלכו,‬
‫אבל הספרייה תמיד הייתה שם בשבילי.‬ ‫-את הולכת לצטט את המשורר המת שלך.‬
‫"אין פה זרים, רק...‬ ‫-חברים שלא פגשת עדיין". כן.‬
‫וויליאם בטלר ייטס.‬
‫לדעתי, אם את יכולה לצטט את זה על פה,‬ ‫לא הלכת להרבה מסיבות.‬
‫אין הורים, אין מסיבות.‬
‫בחייך! לאימהות של כל האחרים לא אכפת בכלל!‬
‫אני לא האימא של כל האחרים.‬ ‫-זה ברור.‬
‫לאימהות של כל האחרים יש חיים משלהן.‬ ‫הן לא יושבות ודואגות מה הבת שלהן עושה‬
‫ומכל הדברים המפחידים שעלולים לקרות.‬ ‫אלוהים, זה פתטי.‬
‫אז אני פתטית?‬
‫כן. זה עצוב.‬
‫את יודעת מה עוד עצוב? את בריתוק.‬
‫כן, את בריתוק.‬
‫היא שונאת אותי.‬
‫בחייך, מותק...‬
‫היא הורסת לי את החיים, מים.‬
‫כן, מותק. היא משוגעת.‬
‫היא השתוללה כשאמרת לה‬ ‫שאת נוסעת לבוסטון למשך הקיץ?‬
‫לא שאלת אותה, נכון?‬
‫קלנסי, את רוצה לנסוע בכלל?‬ ‫-כן, ברור. אני…‬
‫תראי, כנראה ממילא לא אתקבל.‬
‫סדנת הקיץ של "ברקלי"‬ ‫היא תכנית מוזיקה ממש יוקרתית.‬
‫יש להם המון פונים מדי שנה.‬ ‫ומעטים מאוד מתקבלים.‬
‫קלנס!‬
‫את הצ'לנית הכי טובה שראיתי אי פעם.‬
‫בסדר...‬
‫אולי אני הצ'לנית הכי טובה‬ ‫בפינה הקטנה שלנו בקייפ קוד.‬
‫את יודעת מה דעתי?‬
‫שבעצם את שמחה שאימא שלך‬ ‫לא מרשה לך ללכת לשום מקום ולעשות דברים,‬
‫כי אז את לא חייבת לצאת לעולם.‬
‫זה ממש לא נכון.‬ ‫-מים?‬
‫היא בריתוק. את צריכה לזוז.‬
‫יופי.‬
‫אז תוכיחי את זה.‬
‫אנחנו נתגנב ונלך למסיבה של טראוויס הערב.‬ ‫-מי...‬
‫כן.‬
‫תלבשי את הסקיני ג'ינס שלך‬ ‫ואת החולצה האדומה.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אותך.‬
‫אנגוס! לא! ארצה! רגלי!‬
‫אנגוס, רגלי!‬
‫שב! רגלי!‬
‫הוא תפס אותי. שב. ארצה!‬
‫תישאר. אני האלפא.‬
‫חיות.‬
‫היי, לואיס. מה קורה?‬ ‫-היי.‬
‫קווין מתרגש מאוד ממסיבת הפיג'מות הלילה.‬ ‫-תודה רבה שהזמנתם אותו.‬
‫הנה תיק עם כמה מהחפצים שלו.‬ ‫-נהדר.‬
‫כולל התחתונים המיוחדים שלו ללילה,‬
‫עם חיישנים שמשמיעים אזעקה...‬
‫כשהם נרטבים.‬ ‫-זה חמוד.‬
‫ללואיס יש קצת בעיה של הרטבה במיטה.‬ ‫-אימא!‬
‫אל תדאג, גבר.‬ ‫אתה יודע, זה קורה להכי טובים.‬
‫זה קורה לי מדי פעם.‬
‫רון!‬
‫תעשה בדיקת ערמונית.‬
‫לא, אני רק...‬
‫בסדר. כדאי. כדאי מאוד. אני אבדק.‬
‫קווין? לואיס הגיע.‬
‫בוא למטה. מהר. כמו הרוח, ילד.‬
‫בוא, חמוד.‬
‫לא.‬
‫ביי, מתוק. ותיזהר.‬ ‫-בוא.‬
‫החבר'ה האלה הם כמו שלושת המוסקטרים,‬ ‫רק בלי...‬
‫את יודעת, בלי...‬ ‫-אקח אותו בבוקר. בשמונה בדיוק.‬
‫טוב.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫וישר למשחקי הווידאו.‬
‫אתם יודעים מה?‬ ‫אולי תעשו משהו קצת יותר פרודוקטיבי?‬
‫זה מה שאנחנו עושים.‬ ‫כרגע השתלטנו על "טילטד טאון".‬
‫התכוונתי למשהו קצת יותר גופני.‬
‫האיש שלי רץ.‬
‫תראה, קווין,‬ ‫אני חושב שזה מה שגברת דאבל-יו דיברה עליו.‬
‫אתה מבלה יותר מדי זמן‬ ‫בעולמות הדמיוניים האלה.‬
‫למה שלא תצאו לעולם האמיתי, אתה יודע,‬
‫ותתרוצצו קצת?‬
‫קח, מר פינץ'.‬ ‫-מה זה?‬
‫רשימה של האלרגנים הידועים שלי.‬ ‫היא מנויילנת לצורך הגנה.‬
‫אימא שלי חוששת מסגנון ההורות הזחוח שלך.‬
‫זה אומר...‬ ‫-אני יודע מה.‬
‫טוב, נלך על פשוט. מה דעתכם?‬ ‫מי רוצה פיצה לארוחת ערב?‬
‫אני!‬ ‫-אסור לי לאכול גבינה מעובדת.‬
‫לואיס, זה יהיה הסוד הקטן שלנו.‬
‫אסור שיהיו לי סודות.‬
‫זה הולך להיות לילה ארוך.‬
‫מותק! חלב שקדים, חלב סויה....‬ ‫אולי נקנה חלב רגיל, לשם שינוי?‬
‫אי אפשר פשוט לסחוט משהו ולקרוא לו חלב.‬ ‫אלה רק מי אגוזים.‬
‫את אוהבת מי...?‬
‫מה? חכי רגע.‬
‫מותק, אני חייב לסיים.‬
‫הכול בסדר, ילדים?‬
‫- קשוחה. אל תתעסקו עם אימא -‬
‫איזה חרבון.‬
‫היי! לא! אנגוס, לא!‬
‫הנה, חמוד. במקרה יש לי חטיף כלבים בשבילך.‬
‫אני חייב להיות מוכן לכל דבר במקצוע הזה,‬ ‫גבר.‬
‫זה היה מרשים.‬
‫כמה אני חייב לך?‬
‫זה עולה 18,45.‬
‫ארבעים וחמש. אין בעיה. יש לי...‬
‫יש לי רק 20. זה טיפ גרוע.‬
‫אל תדאג.‬
‫לא, אני לא רוצה להיות האיש הזה.‬
‫קח את זה, אבל אל תלך. רגע. הנה.‬
‫אני הבעלים של המאפייה בווינדהרסט.‬
‫תעבור שם, טוב? כל מה שתרצה, על חשבון הבית.‬ ‫-בסדר.‬
‫מגניב. תודה, גבר.‬ ‫-מגניב, גבר. יופי.‬
‫איש נחמד.‬
‫זאת היא.‬
‫וואו! בחרתם את הלילה המושלם...‬
‫לישון בחוץ. זה יהיה ממש מגניב.‬
‫אני לא מבין למה מענישים אותנו.‬
‫קוו, אתם לא בעונש. זה כיף. זאת הרפתקה.‬
‫מר פינץ', אסור לי לשחק‬ ‫באזורי פרא לא מוכרים ללא פיקוח.‬
‫למזלך, זה לא אזור פרא.‬ ‫אתה בחצר האחורית שלנו.‬
‫יש גדר, לואיס. אז אתה תהיה בטוח לגמרי.‬
‫קדימה, חבר'ה. פנימה.‬
‫יופי. קטן עליכם.‬
‫תראו את האוהל הזה.‬ ‫לא השתמשנו באוהל הזה כבר שנים!‬
‫כן, כי הוא על הפנים!‬
‫יש חרקים בכל מקום, והדבר הזה נמצא בפקעת!‬
‫אין חרקים בכל מקום, רק...‬
‫הנה. הוא חזר למקום הקטן שלו. ראיתם?‬
‫אבל תעשו לי טובה ותישנו בפה סגור, בסדר?‬
‫בכל מקרה, תיהנו, חבר'ה!‬ ‫זה כיף! לישון בחוץ!‬
‫מה עכשיו?‬
‫אנחנו יכולים לספר סיפורים מפחידים.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה נשמע מגניב.‬
‫אתה ראשון.‬
‫מה זה היה?‬
‫אוויר? זאב?‬
‫גירית?‬
‫בטח לא גירית.‬ ‫-חייזר?‬
‫עם קרסים במקום ידיים?‬
‫בחייך, מים!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אתם צריכים לראות את עצמכם.‬
‫למה אתם בחוץ, קקות קטנים?‬
‫אנחנו ישנים באוהל.‬
‫למה?‬ ‫-לדעת אבא שלי זה טוב בשבילנו, או משהו כזה.‬
‫הורים הם משונים.‬
‫מה את עושה?‬
‫מתגנבת מהבית, כמובן. פיג'מה חמודה.‬
‫עליתי עלייך.‬
‫מצטערת, אני רק...‬ ‫-לא. אני יודע מה עשית.‬
‫ניסית לגנוב אחד כזה.‬
‫כן.‬
‫כן! אני יודע.‬
‫בכל פעם שאני אופה מתכון חדש לניסיון,‬ ‫חסרים לי אחד או שניים בבוקר.‬
‫חשבתי שזה קווין, אבל עכשיו אני יודע.‬ ‫זאת הבת שלי.‬
‫מודה באשמה.‬
‫בסדר.‬
‫סוכר חום, בננה וזיגוג אבוקדו.‬
‫טירוף, אבא.‬
‫פרוע קצת, אבל... תגידי לי מה דעתך.‬
‫היית קשוחה קצת עם אימא הלילה.‬
‫היא הייתה קשוחה איתי.‬
‫נתנה לי ריתוק בלי סיבה.‬
‫היו לה סיבות.‬ ‫אל תדברי אל אימא שלך בצורה כזאת.‬
‫אתן דומות יותר מכפי שאת יודעת.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, מספיק עם ההרצאה.‬
‫מה דעתך?‬
‫זה ממש טוב, למעשה.‬
‫יופי! בחרתי במקצוע הנכון.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, את יכולה לסיים אותו,‬
‫אבל אל תיגעי באף אחד מהאחרים.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואם קווין ישאל, לא היית פה.‬
‫אל תלכי לישון מאוחר מדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫יופי. אני אוהב אותך.‬ ‫-גם אני אותך.‬
‫אז לאן את מתגנבת?‬
‫אתה מתגנבת כדי להיפגש עם איש?‬ ‫עם בחור? עם גבר?‬
‫אל תספרי לו.‬
‫הוא ילשין עלינו. הוא קשקשן קטן.‬
‫לא נכון!‬ ‫ואנחנו מתגנבים מהבית כל הזמן, נכון?‬
‫לא, כי אתה פוחד מהחושך.‬
‫לא, אנחנו אוהבים את החושך.‬
‫נכון?‬ ‫-אומר הילד עם מנורת הלילה של קפטן אמריקה.‬
‫היי, זאת לא מנורת לילה. זה גוף תאורה,‬
‫למקרה שאצטרך לעשות פיפי‬ ‫או לשתות באמצע הלילה.‬
‫הוא ממציא סיפורים כאלה כל הזמן, השקרן.‬
‫אני אגיד לאימא שקראת לי שקרן.‬ ‫-אני צריך לשירותים.‬
‫אל תסתכל על הגייטורייד.‬ ‫אתה מסוגל. אתה ילד גדול!‬
‫כלב?‬ ‫-נוטרל.‬
‫קדימה, לואיס.‬
‫לא שתית מאז הצהריים.‬
‫אתמול בצהריים.‬
‫קטן עליך, גבר.‬
‫טוב, הנה זה בא.‬
‫היי, קלנסי?‬
‫התפוח לא נפל רחוק מהעץ.‬
‫תהרגי אותי בפחמימות?‬
‫היית צריך להביא גיבוי.‬ ‫-הוא הביא.‬
‫זה בגלל הטיפ?‬
‫שלום לך שוב, מתילדה.‬
‫מתילדה? לא, היא מרגו. אה, כן. הבנתי.‬
‫אז מסתבר שזאת...‬
‫בסדר. רק אי הבנה ענקית.‬
‫אני רואה שפגשת את ידידי בקסטר.‬
‫ז'אן-פול ביקש מאיתנו לעבור כאן‬ ‫ולאחד את הלהקה הישנה.‬
‫לא, תודה.‬
‫מותק, את מכירה את השניים האלה?‬
‫הכתר של דוראמוראן.‬
‫הוא כאן.‬
‫נראה שתהיה לך עוד הזדמנות אחת להשיג אותו.‬
‫אני באמת חושב שאתם במקום הלא נכון,‬
‫אתם מדברים על כתרים, נכון?‬ ‫הנידמאיירים גרים שני בתים מכאן.‬
‫הוא רופא שיניים, אז הוא מכין הרבה כתרים‬
‫ונראה לי...‬ ‫-אני לא מעוניינת.‬
‫חבל. אנחנו צריכים את שניכם.‬
‫את שנינו?‬
‫את שניכם.‬
‫אתם מדברים עליי?‬ ‫-לא.‬
‫אמרתם "שניכם", אז לכן...‬
‫הזמן תם. את בפנים, או שאת מתה?‬ ‫-בסדר!‬
‫לא!‬
‫זה לא מה שאומרים.‬ ‫"בפנים או בחוץ", לא "בפנים או מתה".‬
‫זה "בפנים או בחוץ" ואני אומר,‬ ‫גם בשם אשתי, עם כל הכבוד, ש...‬
‫שאנחנו בחוץ.‬
‫אני בפנים.‬
‫מה?‬
‫מותק...‬ ‫-לילה טוב.‬
‫מרגו!‬
‫תירגע, זה רק חומר מרדים חלש.‬ ‫אשתך היא אישה מסוכנת מאוד, מר פינץ'.‬
‫היא הייתה כזאת פעם, לפחות.‬
‫מרגו!‬ ‫-תכניס אותם למכונית ונזוז.‬
‫חבר'ה!‬
‫-אתה עוד תעיר את ההורים שלי!‬
‫לא, הם הלכו! נינג'ות חטפו את ההורים שלכם!‬
‫אתם רואים? אני לא משקר אף פעם.‬ ‫אמרתי את האמת!‬
‫אלוהים. אימא?‬
‫למה שמישהו ייקח את ההורים שלכם?‬ ‫אל תיעלבו, אבל לאבא שלכם יש מאפייה‬
‫ואימא שלכם היא עקרת בית. זה לא מרגש.‬ ‫-לדעתי אימא שלכם היא לא באמת אימא שלכם.‬
‫אני חושב שהיא הייתה הנינג'ה הראשית‬ ‫ואישה מסוכנת מאוד.‬
‫והם קראו לה מתילדה כל הזמן.‬
‫מה?‬
‫לאימא יש שם אחר חוץ מ"אימא"?‬
‫לא! לאימא אין שם אחר, טוב? היא לא נינג'ה.‬
‫היא מפחדת אפילו מהצרצרים במרתף.‬
‫הם חזרו!‬ ‫-אלוהים.‬
‫מי זה "הם"?! מה...?‬
‫אלוהים.‬
‫שלום?‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫היי! קווין!‬
‫אני לא כאן כדי לפגוע בך, גבר.‬ ‫אני חבר של אימא שלך. אתה זוכר אותי? הנרי?‬
‫טוב, זאת...‬
‫חרב ממש מגניבה.‬
‫כן, זאת חרב של שודדי ים.‬
‫אל תכריח אותי להשתמש בה.‬
‫בסדר.‬
‫קווין, אתה ממש אמיץ,‬
‫אבל שנינו יודעים שזאת לא חרב אמיתית, נכון?‬
‫הוא הרבה יותר מדי שמן בשביל להיות נינג'ה.‬
‫אני שומע אתכם.‬
‫הדברים האלה מחממים, לא מבודדים קול.‬
‫איפה ההורים שלנו?‬
‫טוב, תקשיבו.‬
‫ילדים, זה יישמע...‬
‫מבלבל ומפחיד קצת.‬
‫קוראים לי הנרי גיבס ואני מרשל פדרלי.‬
‫אני עובד ברשות להגנה.‬ ‫אולי אתם מכירים אותה כ"הגנת עדים".‬
‫לפני כ-15 שנים, אימא שלכם נכנסה לתוכנית.‬
‫רגע.‬
‫אתה אומר לי שאימא שלנו נמצאת בהגנת עדים?‬
‫כמו שעושים עם מאפיונרים?‬
‫אסור לי להיות מעורב בפעילות פלילית.‬ ‫-תראו, ילדים.‬
‫לפני הרבה זמן,‬
‫אימא שלכם הייתה מעורבת בכמה דברים רעים‬ ‫עם אנשים מסוכנים מאוד. סינדיקט פסקטריצ'י.‬
‫הם נידונו למאסר ושכנענו אותם להלשין‬ ‫על בוס גדול מאוד בעולם התחתון.‬
‫אז השגנו להם זהויות חדשות‬
‫ותפקידי הוא להגן על אימא שלכם.‬
‫לאימא שלנו היו חיים אחרים לגמרי?‬ ‫מה השם האמיתי שלה?‬
‫טוב, זה מידע מסווג...‬ ‫-מתילדה טרמבליי,‬
‫נולדה ב-7 בנובמבר, 1976, באונטריו, קנדה.‬
‫אנחנו קנדים?!‬ ‫-זה הטלפון שלי? איך השגת את הסיסמה שלי?‬
‫מה, ארבע הספרות הראשונות של התג שלך?‬ ‫כן, סיסמה ממש קשה.‬
‫בסדר, לא מחבב אותה. טוב, תקשיבו.‬
‫סרטון של קווין רוקד‬ ‫שאימא שלו הופיעה בו עלה לאינטרנט.‬
‫הוא הפך לוויראלי.‬ ‫היו לו איזה מיליון צפיות.‬
‫הרעים בטח ראו אותו ואיתרו אותה.‬
‫סרטון שלי...‬
‫אוי, לא.‬
‫זה... לא קרה.‬
‫כל הכבוד, קווין.‬ ‫-ארוס, ליאו בושאן,‬
‫נולד ב-11 במאי, 1974.‬ ‫וואו, תראי איזה חתיך.‬
‫מה? היה לה ארוס?‬ ‫-הוא באמת די חמוד.‬
‫הוא מוזיקאי? לפני כמה זמן הם היו מאורסים?‬
‫זה היה ממש מזמן. לפני שנולדתם בכלל.‬
‫ילדים,‬ ‫אימא שלכם היא אדם שונה לגמרי ממה שהייתה.‬
‫כן, מה אתה סח.‬ ‫היא הייתה קנדית בשם מתילדה!‬
‫מה הדברים רעים שהיא עשתה?‬
‫היא גנבה דברים. דברים יקרים מאוד.‬
‫ידעתי!‬ ‫היא תמיד לוקחת את דוגמיות החינם במכולת.‬
‫לא רק אחת. אני מדבר על חופנים שלמים, כן?‬
‫הם אמרו שהם מאחדים את הלהקה.‬ ‫והיא אמרה שהיא בפנים.‬
‫לא. היי, תפסיקו.‬
‫אנחנו נחפזים להסיק מסקנות. אימא שלכם...‬
‫אימא? מי זאת אימא?‬ ‫היא בכלל אימא האמיתית שלנו?‬
‫משהו אמיתי בכלל?‬
‫כל חיי היו שקר!‬ ‫-אוי, קווין…‬
‫זה השם האמיתי שלי בכלל?‬
‫ברור שזה השם האמיתי שלך.‬
‫אני שונא הוקי וגם בייקון קנדי.‬ ‫זה רק קותל חזיר.‬
‫אמרתי לה כמה דברים ממש פוגעים היום.‬
‫קראתי לה פתטית.‬
‫אמרת סרטון באינטרנט?‬ ‫-כן, הוא היה ממש חמוד.‬
‫אף אחד לא אמר את זה. אפילו...‬
‫זה הענק של אימא. היא עונדת אותו בכל יום.‬
‫היא אף פעם לא מורידה אותו.‬ ‫-נכון!‬
‫רגע, תראו את זה!‬
‫היא השאירה הודעה!‬ ‫-מה?‬
‫כן, מה ההודעה?‬
‫אנג... אנגליה?‬
‫אה, אנגוס!‬
‫מי זה אנגוס?‬ ‫-מי זה אנגוס?‬
‫הכלב שלך. אלוהים.‬
‫היי, אנגוס.‬
‫אנגוס!‬
‫מה אתה אמור להגיד לנו?!‬
‫הלו? יש מישהו בבית?‬
‫אין טעם.‬
‫מה יש לו?‬ ‫-אני לא יודעת. הוא ישן חזק.‬
‫היי, סיממו אותו.‬
‫אז תוריד את הקולר שלו,‬ ‫כדי שיהיה לו נוח יותר. מסכן קטן.‬
‫רגע.‬
‫רחוב פאייט 199.‬
‫זאת לא הכתובת שלנו.‬
‫רק רגע.‬
‫תראו! הסמלים תואמים.‬ ‫בטח יש לזה משמעות, נכון?‬
‫אבל מהי? מי גר שם?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אולי אימא מנסה לומר לנו משהו.‬
‫כדאי שנלך!‬ ‫-ילדים.‬
‫תקשיבו. מה שאתם לא מנסים לעשות כרגע...‬ ‫-לא!‬
‫אולי מה שנמצא בכתובת הזאת‬ ‫יוכל לעזור לנו למצוא אותם.‬
‫נוכל לסדר את זה.‬
‫בואו נלך לקחת את אימא ואבא ובחזרה.‬ ‫-בשום פנים ואופן.‬
‫אלה אנשים מסוכנים. תשאירו את זה למבוגרים‬
‫ולאנשי מקצוע מיומנים כמוני.‬
‫אתה קשור לכיסא עם מנורות של חג המולד.‬ ‫-היי! אסור לכם להשאיר אותי כאן, ילדים!‬
‫את רואה?‬
‫את יודעת מה? אולי טעיתי בך.‬
‫את יכולה רק...?‬
‫היא באמת הכי נוראה.‬
‫מרים?‬ ‫-כן, זאת אני.‬
‫זה אמצע הלילה. ההורים שלכם יודעים שאתם פה?‬ ‫-כן!‬
‫ברור.‬ ‫-הם הצטרפו לכנופיית נינג'ות.‬
‫זה קטע מוזר? אני אסתבך בצרות?‬ ‫-לא. אתה רציני?‬
‫אל תהפוך את זה למוזר.‬ ‫שאני אתן לך דירוג של כוכב אחד?‬
‫אני אעשה את זה.‬ ‫-באמת.‬
‫בוא, לואיס! זאת ההזדמנות שלנו‬ ‫להיות גיבורים בעולם האמיתי.‬
‫לא באיזה עולם דמיוני‬ ‫שכולם אומרים שאנחנו חיים בו.‬
‫קדימה. בוא נלך להציל את ההורים שלי.‬
‫בסדר.‬
‫בואו נזוז, בנים.‬
‫תיכנס למכונית.‬
‫שימו חגורות.‬
‫לך.‬ ‫-בסדר.‬
‫הגנת עדים. אני לא מאמין שלא סיפרת לי.‬
‫מותק, זה כל העניין בהגנת עדים.‬
‫אסור לספר לאף אחד.‬ ‫-אז מה,‬
‫את קשורה באופן רופף לאנשים רעים‬ ‫שהיו מעורבים בפעילות פלילית?‬
‫בטח, נגיד שזה כך.‬
‫אז את לא באמת מנברסקה?‬
‫כן.‬ ‫-כן!‬
‫את מנברסקה. טוב, לפחות זה נכון.‬
‫לא. התכוונתי, "כן, אני לא מנברסקה".‬
‫מה עם חולצת ה"קורנהאסקרס" שלך?‬
‫נתנו לי אותה.‬
‫אני מצטערת, לא יכולתי לספר לך.‬ ‫-אז כל נישואינו הם שקר?‬
‫לא. אני יודעת שזה טראומטי.‬ ‫-נכון! מאיימים עלינו בנשק! חטפו אותנו!‬
‫תשתקו או שאהרוג את שניכם.‬ ‫-שותק.‬
‫אנגוס?‬
‫אנגוס!‬
‫היי, חמוד.‬
‫אוי, הזדקנת.‬
‫מי שם?‬
‫מתילדה.‬
‫ליאו.‬
‫מי זה?‬
‫הארוס שלה.‬
‫המה שלה?!‬
‫ממש נהדר. איזה יופי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫על מה?‬
‫על זה.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫הגענו, ילדים.‬
‫נהדר. אתר מפחיד של יחידות אחסון.‬ ‫-הוא חמוד. הוא נהדר.‬
‫הלילה הזה רק הולך ומשתפר.‬
‫אסור לי לפרוץ לשטח פרטי.‬
‫תחליט בעצמך, לואיס.‬
‫קטן עלינו, צוות. תודה, חבר'ה.‬
‫חכו לי.‬
‫רק רגע. אני רוצה לוודא שהבנתי נכון.‬
‫את השגת כלב מאותו סוג‬
‫ואז נתת לו אותו שם.‬ ‫את יודעת איך רציתי לקרוא לו?‬
‫"אינדיאנה בונז". אבל את התעקשת על...‬
‫אנגוס, ועכשיו אני יודע למה.‬ ‫-לא הרשו לי להכניס אותו לתוכנית.‬
‫והתגעגעתי אליו.‬
‫יש גאלת חצות בלילה הזה,‬ ‫באולם הקונצרטים הגדול.‬
‫הכתר המלכותי של דוראמוראן.‬
‫הכתר יהיה על ראשה של מלכת מולדנה.‬
‫המלך והמלכה...‬ ‫-סליחה על ההפרעה, גברתי.‬
‫מותק, יש גם עוד זוג ילדים,‬ ‫שנראים בדיוק כמו הילדים שלנו,‬
‫שאני צריך לדעת עליהם?‬
‫רגע. יש לך ילדים?‬
‫ברור שיש לך.‬ ‫-כן.‬
‫איזה דבר.‬
‫כששנינו נכנסנו לתוכנית, אני פשוט...‬
‫מעולם לא מצאתי...‬
‫את האדם הנכון.‬
‫אתה יודע מה עוד לא מצאת, ליאו?‬
‫את השרוולים שלך.‬
‫לא מצאת את השרוולים שלך.‬
‫קר בחוץ! מה הוא מנסה להוכיח?‬ ‫-רון!‬
‫את יודעת מה? אני מסרב. לא נעשה את זה.‬ ‫-אז אין לנו צורך בכם.‬
‫לא, חכו.‬
‫אם נגנוב את זה,‬
‫זהו זה. סיימנו. החשבון נסגר.‬
‫תניחו למשפחה שלי.‬
‫אם נצליח, לא נצטרך לעבוד שוב לעולם.‬
‫אנחנו ניעלם.‬ ‫הילדים שלכם יהיו בריאים ושלמים.‬
‫לא.‬
‫זה מסוכן מדי.‬
‫אלוהים, הוא ממש גדול!‬ ‫-שמעת אותם. אם נבצע פשע כשאנחנו בתוכנית,‬
‫נלך לכלא להרבה זמן.‬
‫לא תהיה לנו הזדמנות נוספת.‬
‫אז פשוט נצטרך לא להיתפס.‬
‫זאת יחידה מספר שבע.‬
‫אבל היא נעולה. כמובן.‬
‫ואין לנו את הצופן.‬
‫תראו,‬ ‫אני משתמשת ביום ההולדת שלי לארונית שלי.‬
‫נסי את יום ההולדת שלי.‬
‫יום ההולדת שלי הוא 20 במרץ.‬
‫יום ההולדת שלי.‬
‫חשוך בפנים.‬
‫זה מאכזב קצת.‬
‫זה רק הזבל הישן של סבתא וסבתא.‬
‫אין פה שום דבר מגניב.‬
‫אני לא בטוחה, חמוד. יש כאן המון כיסאות.‬
‫לא נמצא פה שום דבר.‬
‫יש לפחות ארבעה כיסאות בפינה הזאת.‬
‫הכמות של הכיסאות שיש מולנו‬ ‫פשוט מייאשת אותי.‬
‫DNA זוהה.‬
‫קווין, מה עשית?‬
‫שום דבר! זה כבר היה שם.‬
‫מה?‬
‫קווין?‬ ‫-קווין? קוו?‬
‫קווין?‬
‫ענק.‬
‫לא נראה לי שאימא שלכם הייתה גנבת‬ ‫שרק חוטפת דברים ובורחת.‬
‫כן.‬
‫ראיתי את המותק הזאת ב"פורזה הורייזון".‬
‫מה?‬ ‫-זאת המכונית הכי נדירה בעולם!‬
‫אני לא מאמין שלסבתא ולסבא יש אחת כזאת!‬
‫אחות שלי, יש פה הרבה אזיקים.‬
‫בסדר...‬
‫אימא שלך הופכת למגניבה יותר בכל שנייה.‬
‫זה שלה?‬
‫תראו מה זה!‬
‫תראה, סכין סוכרייה על מקל!‬
‫מה דעתנו?‬
‫תורידי את המעיל הזה...‬
‫כי אני מתאהבת בך.‬
‫מה זה עושה?‬
‫בוא לא ניגע בזה.‬ ‫-כן.‬
‫יש דברים בכיסים.‬ ‫-מה?‬
‫אלוהים, זאת אימא שלי?!‬
‫היא לא מרשה לי לצבוע את השיער שלי!‬
‫מה זה?‬
‫- דה קארפ אנד קלם -‬
‫מי זה וויליאם?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אבל הספרה האחרונה במספר הטלפון שלו חסרה.‬
‫יש שם גם כתובת. אולי נמצא אותו בה.‬
‫אבל זה רחוק מכאן. בעיר.‬
‫איך נגיע העירה?‬ ‫לאף אחד מאיתנו אין רישיון.‬
‫גם אם היה,‬ ‫התנועה בקייפ ביום שישי היא סיוט.‬
‫זה משהו כמו שלוש שעות.‬ ‫-אבל זה רק 30 מיילים ימיים.‬
‫מחנה לביולוגים ימיים צעירים.‬
‫30 מיילים. אנחנו יכולים, נכון?‬
‫אבל צריך סירה.‬
‫אני מכירה מישהו שיש לו סירה.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫מים!‬ ‫-קלנסי!‬
‫את השתגעת?‬ ‫-את השתגעת?‬
‫נעשה את זה.‬
‫מים, את יודעת שאני לא יכולה.‬ ‫-אין ברירה! את חייבת!‬
‫את משוגעת!‬
‫סתמי ת'פה שלך!‬
‫זה כדי להציל את ההורים שלך.‬
‫ואולי כדי להשיג לך חבר.‬
‫אני לא עושה את זה.‬
‫בנים, אתם באים?‬
‫כן, אנחנו רק לוקחים ציוד.‬
‫טוב, מה דעתך על זה?‬
‫זה רק עט.‬
‫אתה צודק. אני אחזיר אותו למקום.‬
‫עט שיורה לייזר!‬
‫שיחוק!‬
‫עזוב את הדבר הזה!‬ ‫תפסיקו לגעת בדברים! בואו נזוז!‬
‫אולי נזדקק לו.‬
‫איך תביאי אותנו לבוסטון?‬ ‫יש לך רישיון לנהג חדש, לא קבוע.‬
‫נהגת בוואן של אבא פעמיים‬ ‫וכמעט הרגת אותנו...‬
‫פעמיים.‬ ‫-לא כמעט הרגתי אותנו...‬
‫בפעם השנייה.‬
‫זה בסדר! קטן עליי. אני נהגת מצוינת.‬
‫והפאה הזאת נוראה. תוריד אותה, טוב?‬
‫את צודקת. ג'ינג'י זה לא הצבע שלי.‬
‫מה הכפתור הזה עושה?‬ ‫-לא, חכה...‬
‫מה? אלוהים.‬ ‫-מצב טורף הופעל.‬
‫ציינו את היעד.‬
‫מה את עושה?‬
‫אלוהים! מה אתם עושים? אתם השתגעתם?‬
‫תאטי!‬
‫אני לא עושה שום דבר! היא נוסעת לבד!‬
‫אסור לי לנסוע במצב טורף!‬
‫אני חתיך מדי בשביל למות!‬
‫בסדר.‬
‫הכול בסדר. טוב.‬
‫אלוהים!‬
‫לא, קווין, למה אתה יוצא?‬ ‫-אנחנו באים.‬
‫אתה לא תיכנס למסיבה הזאת. תישאר כאן בחוץ.‬ ‫-חשוך בחוץ!‬
‫ואל תלחץ על עוד כפתורים. טוב?‬
‫אבל חשוך.‬ ‫-אנחנו חייבות ללכת.‬
‫אלוהים. כל כך הרבה אנשים.‬
‫מים. מה את עושה, מים?‬
‫בואי נתכנן מה נגיד.‬ ‫-"תן לנו את הסירה שלך".‬
‫אי אפשר...‬ ‫-תתנהגי בטבעיות.‬
‫תיכנסי למים. תעשי חיים. תהיי מגניבה.‬ ‫-אני רק אעשה בושות ו...‬
‫טראוויס.‬
‫היי. באת.‬
‫היי.‬
‫מסיבה מגניבה.‬
‫תודה.‬
‫תשמע, אנחנו צריכות להגיע לבוסטון.‬ ‫-מה?‬
‫תראו מה זה. קלנסי פינץ'.‬
‫לא חשבתי שתופיעי במסיבת שמיניסטים.‬
‫חשבתי שחנונית תזמורת נשארת חנונית תזמורת.‬
‫היי, מים. תלבושת יפה.‬ ‫-באמת? שלך זוועתית.‬
‫-תודה.‬ ‫-היי! מה קורה?‬
‫היי, איש קטן, מה קורה?‬
‫רגע, אלוהים. הבאת את אחיך הקטן למסיבה?‬
‫זה כל כך מוזר.‬ ‫איך הגעתם בכלל? אימא שלך הסיעה אתכם?‬
‫לא, נינג'ות חטפו אותה.‬
‫והיא הסיעה אותנו לכאן במכונית סופר-מגניבה.‬
‫רגע. אתה לא היצור הרוקד מהשירותים?‬
‫כן, הוא ממש מוזר.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. היי? הלו? אנחנו צריכים לחצות‬ ‫את המפרץ העירה. זה דחוף.‬
‫אי אפשר לחצות את המפרץ באמצע הלילה.‬
‫אפשר. אני והאחים שלי חוצים כל הזמן‬ ‫כדי לדוג בלילה.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-כן, אנחנו יכולים לקחת אתכם. נכון, ג'ואי?‬
‫איך שתרצו. תיהנו עם חנונית התזמורת והיצור.‬
‫אוהבת אותך בחזרה.‬
‫אנחנו נכין את הסירה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לכו "להכין את הסירה".‬
‫יש לכם אביזרי ציפה תקניים?‬
‫כמעט בטוח שלא.‬ ‫-לא.‬
‫טוב, הנה מה שהולך לקרות.‬
‫בקסטר אחראי על המודיעין ואני על ההסחה.‬
‫שניכם, הרוזן והרוזנת ואן דר הולט מבלגיה,‬
‫תשיגו את הכתר.‬
‫נתיבי המילוט הם כאן, בצד המזרחי,‬ ‫דרך פתחי האוורור בשירותי הנשים.‬
‫אם תביאו את המלכה לשירותים,‬ ‫תשיגו את הכתר בקלות.‬
‫מחקת את הקעקוע שלך?‬
‫קעקוע?‬
‫אמרת שזה כתם לידה.‬
‫היה לכם אותו קעקוע?‬
‫תתכוננו.‬
‫זזים בעוד עשר.‬
‫מותק, אמרת שזה כתם לידה.‬ ‫-מותק, לא ידעתי מה להגיד לך. מצטערת.‬
‫את חושבת על הוורמיר בדובאי?‬ ‫-בדיוק.‬
‫נגרום למלכה להרגיש לא טוב‬ ‫ונסגור עליה בשירותים.‬
‫דובאי?‬
‫את נסעת לדובאי?!‬
‫טוב, זהו זה!‬
‫אני רוצה לדעת במה שניכם מעורבים. מיד.‬
‫רוב…‬ ‫-רון.‬
‫בסדר.‬
‫תראה, היינו רק שני ילדים טיפשים ומרוששים‬
‫שחיפשו חיים גדולים יותר.‬ ‫פשוט רציתי אותם בדרך הקלה.‬
‫סיבכתי אותנו עם ז'אן-פול דוביל.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני אומר מה שאתה אומר.‬
‫כן, מספיק קרוב.‬
‫הוא אדם מסוכן מאוד, עם הרבה קשרים.‬
‫מבריח וסוחר סמים רציני.‬
‫אתם מבריחים?‬
‫סמים?!‬ ‫-לא, מותק, אל תדאג. זה לא זה.‬
‫הייתי גנבת של... דברים יקרים.‬
‫דברים יקרים מאוד.‬
‫פריטים יקרים מפז שמכרנו בשוק השחור.‬ ‫מתילדה...‬
‫הייתה הטובה מכולם.‬
‫טוב, זה לא...‬
‫לא הכי טובה.‬ ‫-גנבת את פוני הפולו של הסולטן של ברוניי‬
‫במהלך משחק הפולו.‬ ‫-בסדר. כן, זה...‬
‫באמת היה טוב.‬
‫איזה כיף להיזכר בתקופה‬
‫ששניכם הייתם מבריחים ושקרנים.‬
‫אתה צודק, רוס.‬ ‫-קוראים לי רון.‬
‫העניין הוא שזה היה מסוכן ולא חוקי,‬
‫ורק באשמתי.‬ ‫-רון.‬
‫שנינו טעינו.‬ ‫-אבל את פקחת את עיניי.‬
‫היא שכנעה אותי שצריך להפסיק.‬ ‫שהגנת עדים היא האפשרות היחידה.‬
‫והעדויות שלנו הכניסו את ז'אן-פול לכלא,‬ ‫שם מקומו.‬
‫פעלנו נכון.‬
‫אבל זה עלה לי בכול.‬
‫אני בא איתך.‬
‫מה?‬ ‫-אני בא איתך.‬
‫אני לא אעזוב אותך!‬ ‫-לא!‬
‫ממש לא. זה מסוכן מדי.‬ ‫-לא, הוא יכול להועיל.‬
‫תודה.‬ ‫-בתור הסחת דעת.‬
‫במיוחד אם יקרה מה שקרה ברומניה.‬
‫רומניה? מתי היית ברומניה?‬ ‫ -מותק, לא...‬
‫תקשיב. אתה שומע את זה?‬
‫זה מסוק. אנחנו נטוס במסוק.‬ ‫אין לך פה דרממין.‬
‫מה עם מחלת הים שלך?‬ ‫-אין מחלת ים. זה...‬
‫דווקא כן. אתה זוכר שנשארת בתא והקאת‬ ‫בארבעת הימים האחרונים בשיט האחרון שלנו?‬
‫אמרתי לך שזה קרה בגלל‬ ‫"סלט תפוחי האדמה של המלך נפטון".‬
‫אם משאירים תוספת על בסיס מיונז‬ ‫בחוץ במשך שש שעות, יהיו לזה השלכות.‬
‫חבר'ה, אני מרגיש ממש בנוח בים הפתוח.‬ ‫אני אוהב את זה.‬
‫הוא בסדר?‬ ‫-יש לו מחלת ים כמו לאבא שלו.‬
‫משמר החופים של ארה"ב. כבו מנועים‬ ‫והתכוננו לכך שנעלה לכלי השיט שלכם.‬
‫אומר שנית, משמר החופים של ארה"ב.‬ ‫כבו מנועים והתכוננו...‬
‫-טראוויס, מה קורה?‬ ‫-אין לי רישיון בדיוק, אז...‬
‫אולי ניעצר עכשיו.‬
‫מה?!‬ ‫-מה פתאום אולי ניעצר?‬
‫אסור לי להיעצר. מה עם אימא שלי?!‬
‫ג'ואי ואני נעכב אותם.‬ ‫נגיד שעשינו סיבוב והלכנו לאיבוד.‬
‫אתם יכולים לשחות.‬ ‫-תראה...‬
‫אין מצב!‬ ‫-לא נראה לי שיש לנו ברירה, חבר'ה.‬
‫הם לא יראו אתכם בחושך הזה, אבל תזדרזו.‬
‫בסדר.‬ ‫-יש בפנים דברים שעלולים לאכול אותנו?‬
‫לא.‬ ‫-חבר'ה, אתם חייבים לזוז.‬
‫קלנסי, מה את עושה?‬
‫אנחנו חייבים לעשות את זה.‬ ‫-לא!‬
‫קדימה, חבר'ה!‬
‫מהר, את חייבת לקפוץ!‬ ‫-לא נראה לי שאני יכולה, קוו.‬
‫אנחנו יכולים. ביחד.‬
‫מהר, חבר'ה, תקפצו!‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫כאן משמר החופים.‬ ‫-קדימה, חבר'ה. תזדרזו!‬
‫התכוננו...‬ ‫-קטן עלייך, מים.‬
‫אחת. שתיים...‬
‫שלוש!‬
‫"לא נלך עד שנקבל קצת, אז תביאו אותם לכאן"‬
‫אף פעם לא הבנתי את זה.‬
‫הם באים, שרים מזמורים, דורשים עוגיות‬ ‫ולא הולכים עד שהם מקבלים אותן.‬
‫איפה רוח חג המולד בזה? זאת פשוט סחיטה.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫טוב, תירגע. אנחנו נהיה חברים, נכון?‬
‫תראה את זה.‬
‫קאפקייקס, כן?‬
‫אתה רוצה קאפקייקס? בוא נאכל קאפקייקס.‬
‫נאכל את...‬
‫תהיה שורה של מקבלי פנים‬ ‫למלך ולמלכה באולם הנשפים הגדול.‬
‫ליאו, אתה תחבר את פס הרעל‬ ‫לכף היד הימנית של מתילדה.‬
‫מתילדה, ברגע שתלחצי את ידה של המלכה‬ ‫ותעבירי לה את הרעל,‬
‫השמנים ייספגו לתוך עורה.‬
‫יהיו לך כשלוש דקות לפני שהיא תושפע.‬
‫היא לא תמות,‬ ‫אבל תרגיש די נורא במשך זמן מה.‬
‫תדאגי ששום דבר ואף אחד מלבד המלכה‬ ‫לא ייגע ביד הימנית הזאת.‬
‫מותק, בטוח שאתה בסדר?‬
‫הטיסה במסוק ממש עשתה לך רע.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫בטוח שאתה בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר גמור...‬
‫אתה הולך...?‬
‫זהו, בלעתי את זה.‬
‫אני צריך רק קצת לחם בשביל הבטן.‬
‫יהיה אוכל בדבר הזה, נכון?‬ ‫-לא ממש יהיה לנו זמן לאכול הערב, ריאן.‬
‫כן. רון.‬
‫זה רון.‬
‫ואני לא מדבר על ארוחה בישיבה, ליאו.‬ ‫בסדר?‬
‫אני מדבר על מתאבנים, קצת מטבל...‬
‫אתה יודע? ולדעתי ממש מעניין שבמקרה מצאת‬ ‫טוקסידו במידה המדויקת בתיק הזה שלך.‬
‫והנה אני, נראה כמו...‬
‫רב משרתים של חסר בית.‬
‫וזה חם כמו שטיח פרסי.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫בפעם הבאה ששלושתנו נתכנן שוד ביחד,‬ ‫אני אדאג לארוז לך עוד בגדים, ראג'.‬
‫אני יודע שאתה כבר יודע שזה רון.‬
‫בקסטר צופה בכם. אל תתחכמו.‬
‫סליחה. תסלחו לי.‬
‫למה אנחנו עושים את זה?‬
‫זה לא היה כל כך נורא.‬ ‫-זה היה נורא.‬
‫זה היה ממש נורא.‬
‫אתה שחיין ממש טוב, קוו.‬
‫תודה.‬
‫שיחקתי את הכריש ב"מלתעות".‬ ‫-קווין, תשתוק. זה לא נכון. אתה כל כך מוזר.‬
‫טוב, אבל ברצינות,‬ ‫הוא שחה את כל הדרך הזאת איתי על הגב שלו.‬
‫אז אולי לא נהיה מרושעים כרגע?‬
‫כל חיי חלפו לנגד עיניי שם.‬
‫קוו?‬ ‫-כן?‬
‫זה...‬
‫זה היה ממש קצר וממש משעמם.‬
‫זה היה...‬
‫אני הרגשתי רק ציצים על הגב שלי.‬
‫לדעתי זה "בסיס ראשון".‬
‫לגמרי שווה את זה.‬
‫התחתונים שלך מצפצפים?‬ ‫-לא, ושלך?‬
‫לא.‬
‫זה מהמים במפרץ. ברור שזאת תקלה.‬
‫אלוהים, מים מהמפרץ!‬ ‫למה אנחנו יושבים פה ומדברים? אלוהים!‬
‫לא, אני ממש לא יכולה.‬ ‫אנחנו חייבים להחליף בגדים מיד.‬
‫הנה חנות מזכרות. בואו ניכנס.‬
‫בסדר.‬
‫גבר, תראה את זה.‬
‫דרכונים.‬
‫ברוכים הבאים, הרוזן והרוזנת ואן דר הולט.‬
‫ו…‬
‫זה המזכיר האישי שלנו...‬
‫סוזן.‬
‫שלום!‬
‫כן, סוזן זה שם המשפחה שלי,‬
‫אבל החברים שלי קוראים לי...‬
‫פרנקי פרומאז'.‬
‫כי גבינה היא כל כך חזקה,‬ ‫ואני חזק, כמו גבינה.‬
‫אני קצת יותר מהמזכיר שלהם, כן?‬
‫כן, אני שומר הראש שלהם,‬
‫כי אני יכול לתת אגרופים והידיים שלי‬
‫הן כלי נשק קטלניים, אתה יודע?‬ ‫אז תיזהר ממני.‬
‫אני אחבוט...‬
‫זוז אחורה.‬
‫הוא ישלם על זה. הוא רוזן. הוא עשיר מאוד.‬
‫אז תרשמו את זה על חשבונו.‬ ‫לאן אתם לוקחים אותי?‬
‫רק כאמצעי זהירות. הוא לא ברשימה.‬
‫כשאנשיי יסיימו את החיפוש עליו,‬ ‫הוא יצטרף אליכם.‬
‫עשו את זה בכל היסודיות הנדרשת.‬
‫לאן הם הלכו?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מה אתם לובשים?‬
‫הבאנו לכן גלימות.‬
‫אנחנו לא נשים אותן.‬
‫טוב, קר לי. בסדר. תן לי!‬
‫איפה השגתם את התלבושות האלו, ילדים?‬
‫תישארו שם. אני יורד.‬
‫אוי, לא!‬ ‫ותורידו את הפאות. אתם נראים מגוחכים.‬
‫אבל עם הכובעים אנחנו נראים מבוגרים יותר?‬ ‫-לגמרי.‬
‫- סגור -‬
‫מה? זאת רק מכבסה. איפה "קארפ אנד קלם"?‬
‫סליחה, אתה יודע איפה זה "קארפ אנד קלם"?‬
‫הבר?‬ ‫-כן.‬
‫הוא היה כאן פעם. הייתה בו שריפה.‬ ‫הוא נסגר לפני שש שנים בערך.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫- "אין פה זרים", וויליאם בטלר ייטס -‬
‫- וויליאם -‬
‫חבר'ה, תראו.‬
‫מה אימא אומרת תמיד?‬
‫"תפסיק למרוח נזלת בכל מקום"?‬
‫לא. הדבר השני. בקשר לספרייה?‬
‫היא תמיד מדברת על איך שתמיד הלכה לספרייה,‬ ‫כי לא היו לה חברים.‬
‫היא רק מנסה לגרום לי לקרוא. זה לא ילך לה.‬
‫וויליאם הוא המשורר המת שהיא מצטטת תמיד.‬
‫חבר'ה, זאת הספרייה של אימא.‬
‫וזה לא מספר טלפון.‬ ‫זאת שיטת המיון של דיואי.‬
‫זה מספר של ספר בספרייה.‬ ‫-בואו!‬
‫זה נעול.‬
‫אז איך ניכנס?‬
‫איזה מזל.‬
‫זה...‬
‫אני לא יודעת מי זה דיואי,‬ ‫אבל השיטה שלו היא על הפנים.‬
‫מצאתי. הקומה העליונה.‬
‫בסדר.‬
‫אולי יש איזו הודעה שכתובה בתוך הספרים.‬
‫אלוהים, אז נצטרך לקרוא את כולם?‬
‫לא. אין מצב.‬
‫הספר היה אמור להיות שם.‬
‫הוא איננו!‬
‫אולי הנרי הזה צדק.‬
‫אולי זה באמת עניין למשטרה.‬
‫רגע.‬
‫זה וויליאם בטלר ייטס. מי שהיא הכי אוהבת.‬
‫אין מצב שזה צירוף מקרים.‬
‫אולי אנחנו לא אמורים למצוא ספר, אלא...‬
‫את זה?‬
‫"גם כי נחבא אתה בזרמה של גאות עת ירח נמלא‬
‫ידעו נא אנשי ימים יבואו שאכן רשתי הוטלה."‬
‫אחות שלי,‬ ‫אימא שלך היא בקטע של קוד דה וינצ'י כזה.‬
‫מה את מחפשת?‬
‫רגע.‬
‫רגע. מה זה?‬ ‫-זה של אימא. הבאתי את זה.‬
‫לא.‬
‫אני לא ארד במדרגות האבדון הלילה. לא.‬
‫מה שנמצא שם למטה יוביל להורים שלי.‬
‫באמת? או שזה החלק שבו ארבעת הילדים הנועזים‬ ‫צוללים לתוך הלא נודע,‬
‫האפל והמפחיד. והיא לוקחת שרפרף.‬
‫אלוהים, אל תעשי את זה.‬
‫לא כדאי שנעשה את זה. לדעתי זה רעיון גרוע.‬
‫עכשיו הילדים נכנסים.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬ ‫אני לא רוצה את ההרפתקה הזאת!‬
‫לא. אלוהים, לא.‬
‫איפה מנורת הלילה שלי כשאני צריך אותה?‬
‫תן לי את הפנס שלך!‬
‫אל תדאגו. קטן עלינו.‬
‫מגעיל.‬
‫מה זה? השטן?‬
‫לא! אני שונאת את זה.‬
‫אני שונאת את המנהרה הזאת.‬ ‫מה זה? איפה אנחנו?‬
‫אנחנו לא צריכים להיות כאן.‬
‫טוב, תראי, אני יודעת‬ ‫שהלילה הזה היה מטורף ו...‬
‫אולי לא נצא מהמנהרה הזאת בחיים...‬
‫היי!‬ ‫-אבל...‬
‫תראי, את...‬
‫את מים.‬
‫כן?‬ ‫-את לא פוחדת מכלום.‬
‫את האדם כי אמיץ שאני מכירה.‬
‫אני לא יכולה לעשות‬ ‫אפילו חצי ממה שאת עושה.‬
‫קלנסי, תראי איפה אנחנו כרגע.‬
‫אנחנו הולכים דרך המנהרה האפלה‬ ‫והמגעילה הזאת לפי בקשתך,‬
‫בלילה הלבן הכי גרוע בעולם,‬
‫עם התלבושות הכי גרועות בכל העולם.‬
‫מה זה? אני שונאת את המכנסיים הקצרים האלה.‬ ‫האורך שלהם לא טבעי. הם נפסקים באמצע הירך.‬
‫את רוצה אומץ? אמצע הירך זה אומץ.‬
‫תביאי חיבוק. מה איתך?‬
‫שתפו גם אותי.‬
‫או שלא. תעשו מה בראש שלכן.‬
‫רשת של עכביש!‬
‫אוי, זה היה מגעיל.‬
‫לא הייתי רוצה לראות את המפלצת שיצרה את זה.‬
‫ומה זה?‬
‫איך היה החיפוש החודרני?‬
‫כיף.‬
‫אני חייבת ליצור קשר עם הנרי.‬ ‫-לא, זה מסוכן מדי.‬
‫פשוט תעשי מה שהם רוצים.‬ ‫הם ייעלמו והמשפחה שלך תהיה בטוחה.‬
‫רגע, מי זה הנרי?‬
‫רגע, הנרי? החבר הכי טוב שלך מהקולג'?‬ ‫תני לי לנחש. לא למדתם בקולג' ביחד.‬
‫הוא המרשל הפדרלי שמונה לתיק שלי.‬
‫הוא בא בחג ההודיה, כשקווין היה תינוק.‬
‫אני אפיתי לו לחם תירס עם חמוציות‬ ‫והוא אמר שאהב אותו.‬
‫זה היה ביקור בית שנקבע מראש.‬ ‫והוא באמת אהב את לחם התירס. כמו כולנו.‬
‫למה שהוא לא יאהב אותו?‬
‫הוד מעלתכם,‬
‫אשתי, הרוזנת ואן דר הולט.‬
‫יפה מאוד.‬
‫כן, יש לי המון מזל.‬
‫מעולם לא שכחתי את זה.‬
‫טוב, זהו זה.‬
‫בואי הביתה.‬
‫נגעתי בפה שלי. זה בפה שלי.‬ ‫מה יקרה אם זה ייכנס לי לפה?‬
‫את זוכרת שקווין שתה סטיקלייט‬ ‫ובמרכז הרעלים אמרו לך‬
‫שתתני לו חלב? אפשר לקבל קצת חלב?‬
‫אני צריך חלב! אפשר לקבל חלב?‬ ‫-בבקשה, סלחו לעוזר שלנו,‬
‫הוא לא מרגיש טוב.‬ ‫-הרעלת קיבה.‬
‫זה נורא.‬
‫הרעלת מוח, זה מה שזה.‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫נראה לי שאני בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫אתם יודעים, נראה לי שהגבתי באופן מופרז.‬
‫מערכת חיסון חזקה. הפרזתי קצת. נעים מאוד...‬
‫כן, נראה לי שאני בסדר.‬
‫זוזו!‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה נראה רק כמו בית דוחה של מישהו.‬
‫איזה מין יצור יכול לחיות כאן למטה?‬
‫אילו מין יצורים יבואו לחטט‬ ‫אם הם לא גרים כאן?‬
‫צודקת.‬
‫לא! קווין! עזבי אותו!‬ ‫-דבר. איך מצאתם את המקום הזה?‬
‫לאימא שלנו היה מפתח! קוראים לה מרגו פינץ'.‬ ‫-לא מכירה אותה. טעות.‬
‫לא! מתילדה טרמבליי!‬
‫הוא מתכוון למתילדה טרמבליי!‬ ‫לדעתי היא שלחה אותנו לכאן.‬
‫איך אתם מכירים את מתילדה?‬ ‫-היא אימא שלנו.‬
‫אני חושב שהיא אימא שלנו.‬ ‫בבקשה, אל תפגעי בי.‬
‫כן. יש לך את העיניים שלה.‬
‫אז את מכירה אותה?‬
‫כן. היינו כמו אחיות.‬
‫אימא היא לא מי שחשבתי.‬
‫אה, כן.‬
‫בדיוק סיימתי עבודה.‬
‫איפה את...?‬
‫את...?‬
‫גנבת את זה?‬
‫זה לא כל כך נורא.‬ ‫אנחנו גונבים דברים כל הזמן, נכון?‬
‫פעם אחת לקחתי שני פודינגים במזנון.‬ ‫אני ילד ממש רע.‬
‫קווין. אולי את פשוט יכולה...‬
‫לספר לנו כל מה שאת יודעת על אימא שלי?‬ ‫-גדלנו ביחד.‬
‫עשינו עבודות. קטעים של ילדים, אתם יודעים.‬
‫הונאת תיירים, כייסות,‬ ‫גנבות קטנות, פריצות לבתים...‬
‫קטעי הילדים שלך שונים מאוד משלנו.‬
‫ואז הסתבכנו בדברים רעים‬ ‫עם מישהו בשם ז'אן-פול.‬
‫ז'אן-פול. זה האיש שהנרי דיבר עליו.‬
‫הוא בכלא עכשיו,‬ ‫אבל האנשים שלו חטפו את אימא שלי‬
‫ועכשיו הם מתכננים מבצע ענק ו…‬
‫אנחנו מנסים למצוא אותה.‬
‫למה אתם חושבים‬ ‫ שהיא רוצה שימצאו אותה?‬
‫הענק שלך. היא השאירה לנו אחד זהה לו,‬ ‫כדי שנוכל להיכנס לכאן.‬
‫היא גם השאירה המון רמזים,‬ ‫שהובילו אותנו הנה.‬
‫לדעתי היא רצתה שנמצא אותך.‬ ‫אז תוכלי לעזור לנו?‬
‫אימא שלכם נתנה לי משהו‬ ‫לפני שנכנסה להגנת עדים.‬
‫היא אמרה שאדע כשיהיה צורך לפתוח אותו.‬
‫מה זה?‬
‫זאת זימונית.‬
‫אלוהים, ימי קדם היו טרגיים.‬
‫זאת לא זימונית.‬
‫זה מתקן איתור ישן.‬
‫בסדר. מצבי השתפר.‬
‫בסדר.‬
‫כן. זה הכול. אין עוד.‬
‫כן, נראה לי שסיימתי.‬
‫אל תאכלו ממטבל פירות הים.‬
‫אם אני כבר נותן עצות, אל תאכלו‬ ‫ממטבל פירות הים, כי הוא מבוסס על מיונז.‬
‫אז זאת פשוט לא החלטה טובה.‬
‫אז פשוט אל תאכלו...‬
‫בסדר. כבר חשבתי שזה יצא משני הצדדים.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫זה לא קרה. אנחנו בסדר. כולם, אנחנו בסדר.‬
‫מה קרה למבטא שלך?‬
‫מה קרה ל...?‬
‫איך אתה מעז, אדוני?‬
‫מה? מי, אדוני?!‬
‫איך אתה מעז‬
‫להגיד לי משהו כזה‬
‫מול משפחת המלוכה?‬ ‫-אל תתאמץ.‬
‫מה?‬ ‫-כבר התקשרנו לקונסוליה שלכם.‬
‫אלה זיופים.‬
‫אין שום רוזן ורוזנת ואן דר הולט.‬
‫רגע. באיזו שעה התקשרת ל...?‬
‫אולי הם היו בהפסקת הצהריים...‬ ‫-שימי עליהם עין.‬
‫והם רק עשו סיבוב קטן בשכונה.‬ ‫-אני הולך לטפל בזה.‬
‫לא, אני אומר, לקנות קרואסון או משהו...‬
‫שני הצדדים.‬
‫היא בטח נושאת מתקן איתור אישי,‬ ‫על כל מקרה.‬
‫אולם הקונצרטים הגדול במרכז העיר.‬
‫דוראן דוראן!‬ ‫הם אמרו משהו על הכתר של דוראן דוראן!‬
‫דוראמוראן? הכתר של דוראמוראן?‬
‫אלוהים. זה הגביע הקדוש.‬
‫הם עוקבים אחרי הדבר הזה כבר שנים.‬
‫אימא שלכם ואני‬ ‫ניסינו לגנוב אותו מהלובר פעם.‬
‫זה סיפור טוב לפני השינה.‬
‫יש אירוע באולם הקונצטרים הגדול הערב.‬ ‫איזו גאלה גדולה.‬
‫אתם יודעים מה?‬ ‫אם הכתר נמצא בגאלה, גם אימא שלכם שם.‬
‫בסדר, יופי! בואו נזוז!‬
‫לא. אני אטפל בזה. טוב?‬ ‫תישארו פה. זאת לא עבודה לילדים.‬
‫לא. אנחנו חייבים ללכת.‬ ‫אני מבטיחה שלא ניפצע.‬
‫זה ממש מתוק. לא אכפת לי אם תיפצעו.‬
‫אתם תאטו אותי ותחשפו אותי.‬
‫לא נאט אף אחד. אנחנו יכולים להתמזג, נכון?‬
‫באמת, גנרל?‬
‫למעשה, אלו דרגות של קומנדר.‬
‫אבל עובדות נכונות מבחינה היסטורית‬
‫אינן חשובות כרגע.‬ ‫-זה לא פתוח לדיון, טוב?‬
‫אימא שלכם שלחה אתכם לכאן‬ ‫כדי שאדאג לביטחונכם,‬
‫לא כדי שאשלח אתכם למות. תרגישו בנוח.‬
‫יש משחקי וידאו, חמאת בוטנים...‬
‫אני אלרגי לבוטנים.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫אתם לא באים.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫אבל רק מתוך סקרנות, מה התוכנית שלך?‬
‫אני אעבור בפתח אוורור‬ ‫שיוביל אותי לרכבת התחתית שתיקח אותי ישירות‬
‫לאולם הקונצרטים הגדול במרכז העיר.‬ ‫עוד משהו?‬
‫כן, לאיזה פתח התכוונת?‬
‫זה שנמצא ממש...‬
‫בבקשה, אל תמצאי ותהרגי אותי.‬ ‫אני צריכה רק את אימא שלי בחזרה.‬
‫לא רע.‬
‫אבל אני בהחלט אמצא אותך...‬
‫ואהרוג אותך.‬
‫את תהרגי אותה, אבל אנחנו בסדר, נכון?‬
‫קדימה!‬
‫אסור לי לנסוע בתחבורה ציבורית בלי מלווה.‬ ‫-אנחנו יודעים!‬
‫לאן עכשיו?‬
‫מכאן. קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא נצליח לעבור את כל המאבטחים האלה.‬
‫אני לא יודע מה איתכן,‬ ‫אבל אולי אנחנו נוכל להיכנס.‬
‫ראיתם את עצמכם?‬
‫את צודקת.‬
‫העניבות.‬
‫היי, אולי דרך שם?‬
‫החלון פתוח.‬
‫לא תצליחו לעבור שם.‬
‫אני אעבור.‬
‫לאימא שלך אין כלל‬ ‫על פריצה לבניינים באמצע הלילה או משהו כזה?‬
‫אימא שלי לא כאן.‬
‫הוא הוריד את הגלימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫שמור לי על הכובע.‬
‫סוף.‬
‫קדימה, לואיס.‬
‫תעשה שזה יקרה, לואיס.‬
‫אתם יכולים לעזור לי בחלק הזה.‬ ‫-אה, נכון. רק הסתכלנו.‬
‫סליחה.‬
‫אלה הפנים שלי.‬ ‫-זהו זה.‬
‫קטן עליך!‬
‫תידחק!‬
‫אלוהים. תראו מה זה.‬
‫הוא ממש טוב בזה.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה יעבור לך. הכול בסדר.‬
‫הוא יודע לאן ללכת?‬ ‫-אני מקווה.‬
‫בסדר.‬
‫היי! מה אתם עושים כאן מאחורה?‬
‫אנחנו רק...‬
‫אלוהים, אנחנו מסתובבים כאן כבר נצח.‬
‫אז באיזה כיוון הבמה?‬ ‫אנחנו פשוט צריכים להתארגן.‬
‫בדיוק הגענו מדנוור.‬ ‫נכון שנמל התעופה הזה על הפנים?‬
‫כן.‬ ‫-לא הייתי שם.‬
‫אנחנו אנסמבל המוזיקה של הילדים‬ ‫שהזמינו לערב הזה.‬
‫"רכיבת החצות של פול רוויר"?‬
‫לא שמעת עלינו? אנחנו די גדולים ביוטיוב.‬
‫מים, תראי לו את הסרטון.‬
‫הסרטון הוויראלי.‬
‫יש 2,3 מיליון צפיות וזה עוד עולה.‬
‫בחייך, נראה לך שהתלבשנו ככה בשביל הכיף?‬
‫בסדר. בואו.‬
‫ערב טוב.‬ ‫אנחנו "רכיבת החצות של פול רוויר".‬
‫תכננו הופעה מדהימה לכולם כאן,‬
‫אז כדי להתחיל את הערב,‬
‫יש לנו את קלנסי המגניבה בצ'לו.‬
‫תזמורת, למקומות!‬
‫שבי.‬
‫קוו.‬
‫לא. אני לא יכולה. אני לא כמוך.‬
‫ידעתי. ‬
‫אבטחה? יש לנו בלגן על הבמה.‬ ‫ילדים בבגדי מתיישבים.‬
‫קלנסי, את חייבת להתחיל מיד.‬
‫ארבעה ילדים.‬ ‫-קווין, אני לא יכולה לנגן מולם.‬
‫בטח שאת יכולה.‬
‫קטן עלייך. מהר.‬
‫אני לא מוכנה.‬
‫את כן מוכנה. את מוכשרת כל כך.‬
‫אני צריך גיבוי בהקדם האפשרי.‬ ‫תגיעו. הילדים בחולצות הנפוחות.‬
‫אני צריך גיבוי.‬
‫גיבוי בהקדם האפשרי, בבקשה! תודה.‬ ‫-רגע.‬
‫בסדר.‬
‫הוראות חדשות. ניקח אותם לשגרירות.‬
‫ה-FBI מעורב.‬ ‫מסתבר שיש סיכון ביטחוני כלשהו.‬
‫טפלו בזה.‬
‫כן, המפקד.‬
‫יש לכם קוד סודי? שפה סודית?‬ ‫זה העניין? פשוט מושלם.‬
‫ומה זה אומר, ליאו?‬
‫תתכופף!‬ ‫-מה?‬
‫מה קורה כאן?‬
‫קבלו ביטול. הם אמיתיים.‬
‫קדימה.‬
‫איפה למדת את זה?‬ ‫את הרגת את האיש הזה כרגע?‬
‫לא, רק מחצתי את קנה הנשימה שלו קצת.‬ ‫הוא יהיה בסדר, עם טיפול רפואי מיידי.‬
‫"מחצת את קנה הנשימה שלו?!" הרגת מישהו פעם?‬
‫לא!‬
‫בהכשרה הפארא-צבאית שלנו‬ ‫לימדו אותנו לנטרל מטרות‬
‫בפחות מארבע שניות בטקטיקות לא קטלניות.‬
‫"הכשרה פארא-צבאית? לא קטלניות?"‬
‫את נתת לי לפתוח לך צנצנת חרדל בשבוע שעבר.‬
‫את העמדת פנים!‬ ‫-העמדתי פנים.‬
‫אלוהים. כל החיים שלנו הם שקר?‬
‫מה אנחנו...?‬
‫עם מי התחתנתי?‬
‫זאת קלנסי?‬
‫נשמע כמו קלנסי.‬
‫קלנסי.‬
‫אימא?!‬ ‫-ילדים, תישארו שם. אני באה אליכם.‬
‫אימא!‬
‫זה מה שאימא עושה כשאנחנו ישנים?‬
‫בחייכם, אולי די כבר?‬
‫אבא לא נראה טוב.‬
‫אלוהים, היא מדהימה!‬
‫מישהו בא משם!‬
‫פנו דרך!‬
‫בואו נזוז.‬ ‫-פנו דרך, אנשים!‬
‫מהר!‬ ‫-כתר. קחי את...‬
‫פנו דרך!‬
‫קדימה! תקפצי!‬
‫קלנסי.‬
‫היי.‬ ‫-אנחנו חייבים לזוז.‬
‫בואו. איך הגעתם הנה?‬
‫מצאנו את הקוד הסודי שגברת פינץ'‬ ‫השאירה על הדלפק ואז...‬
‫ואז מצאנו את המחבוא הסודי שלה.‬ ‫-ואז, ג'יי איתרה אותך עם שבב ה-GPS שלך.‬
‫ילדים,‬ ‫אני ממש מצטערת מצטער שעירבתי אתכם בזה.‬
‫לא, אימא, אני מצטערת על מה שאמרתי לך.‬
‫את לא פתטית, את מדהימה ו...‬
‫אולי את מתגעגעת לחיים הקודמים שלך,‬ ‫אבל היינו חייבים ולנסות להחזיר אותך ו...‬
‫רק בבקשה, אל תלכי.‬
‫מותק, אני לא אעזוב אתכם לעולם.‬
‫היי, ידידה ותיקה.‬
‫נראה שהתוכנית הגדולה שלך עבדה.‬ ‫אני כאן. ואני...‬
‫הרווחתי פעמיים.‬
‫אלא מה.‬
‫כן.‬ ‫-סליחה, אנחנו מכירים אותה?‬
‫כן, אל תדאג, היא מהטובים.‬
‫טוב, קצת מהרעים.‬
‫היא רעה-טובה.‬
‫כדאי שנזוז.‬ ‫-לכו.‬
‫אני אעסיק אותם, אמחק את כל הצילומים ו...‬ ‫היי, את! חכי!‬
‫תני את הרולקס.‬
‫יש לך איזה 1,000 כאלה.‬
‫תודה, רעה-טובה.‬
‫תודה. ידעתי שתדעי מה לעשות.‬
‫כן. הייתי מוכנה. פשוט...‬
‫לא דמיינתי שזה יהיה עם ילדים.‬
‫כן.‬ ‫-הילדים שלך. אבל...‬
‫די אהבתי.‬
‫תודה.‬
‫אתה גר כאן? באמצע העיר?‬
‫למעשה זאת דירת מסתור שיש לי למקרי חירום,‬ ‫אבל...‬
‫איזה מגניב! אבא, נכון שזה מגניב?‬
‫זה מגניב? או שזה חסר אחריות מבחינה כלכלית?‬
‫אתה יודע,‬ ‫כי שכר הדירה במרכז העיר יקר מאוד, בן.‬
‫אז...‬ ‫-היי. תודה שישבת על המגבת, גבר.‬
‫כך אין קיא על העור הקורינתי.‬ ‫אתה מבין, נכון?‬
‫כן, אני מבין, ליאו.‬
‫מותק, איך הזרוע שלך? מה קרה לה?‬ ‫-אני לא יודע. זה מעורפל קצת.‬
‫הרבה אגרופים התעופפו‬ ‫ונראה לי שהרבצתי לכמה אנשים.‬
‫אני חושב שאולי זה קרה כשנפלת באופן מגושם.‬ ‫כנראה רק חבורה.‬
‫טוב, לדעתי זה קצת יותר מחבורה, ליאו.‬
‫אולי רק נרדמה לך היד.‬ ‫-לא נראה לי שנרדמה לי היד.‬
‫תראה, אתה יודע...‬ ‫-כן...‬
‫נסכים לא להסכים.‬
‫למעשה, אני קצת מאבד תחושה.‬ ‫זה בטח ישפיע על העבודה שלי.‬
‫מה, אתה מנתח?‬
‫לא, ליאו. אני...‬
‫קונדיטור, ואני זקוק לכוח ולגמישות‬ ‫של האצבעות שלי. זה המצב.‬
‫זה קפיצ'יוני אמיתי?‬
‫את יודעת מה...? כן, נכון.‬
‫תנגן לנו משהו?‬ ‫-בטח.‬
‫והנה הוא חושף עוד בשר. זה...‬ ‫בשביל מי הוא עושה את זה?‬
‫הזרועות שלו הן כמו של פופאי. לא ייאמן.‬ ‫-בסדר.‬
‫הפעלתי פרוטוקול חירום.‬
‫כולנו בטוחים עכשיו, אז נתאזר בסבלנות‬ ‫ונחכה שהנרי ייצור איתי קשר.‬
‫כמה הדבר הזה שווה בכלל?‬
‫בערך 20 מיליון, לדעתי.‬
‫זה טירוף! עשרים מיליון?!‬ ‫-אנחנו נחזיר אותו. הוא לא שייך לנו.‬
‫אבל אימא,‬ ‫גנבת דברים כל הזמן כשהיית צעירה.‬
‫וזה היה די מגניב.‬ ‫-לא.‬
‫אולי נגיד שאיבדנו אותו, או משהו כזה?‬ ‫-קוו, תקשיב לי.‬
‫טעיתי.‬
‫שילמתי על זה מחיר כבד.‬ ‫ועכשיו זה מסכן את האנשים שאני אוהבת.‬
‫טוב? לעולם אל תעשו משהו מהדברים שעשיתי.‬
‫היו לי הרבה החלטות גרועות‬ ‫ופגעתי בהרבה אנשים.‬
‫ואנחנו ממש מתחרטים על זה. נכון, ליאו?‬
‫תראי...‬
‫ברור שאנחנו מתחרטים.‬ ‫נאלצנו להיכנס להגנת עדים‬
‫כדי להימלט מז'אן-פול.‬ ‫-למעשה, את נכנסת להגנת עדים.‬
‫זה פשוט לא התאים לי. ועם ז'אן-פול בכלא,‬
‫ואני מודה לך על כך,‬
‫התפקיד של מנהל המבצעים היה פנוי.‬
‫אימא, מה קורה? מי זאת?‬ ‫-את זוכרת את אליס?‬
‫היא איתי.‬
‫שלחתי אותה להביא אותך.‬
‫כן! ידעתי!‬
‫ידעתי שהוא מהרעים.‬
‫מה דעתך על זה? ‬
‫תראה מה יש על העור הקורינתי שלך.‬
‫לא מגניב, רון.‬
‫אתה לא מגניב.‬
‫את יודעת, כשמצאנו אותך הפעם,‬ ‫בעזרת גוש הבשר הקטן הזה והסרטון שלו...‬
‫היי! אל תקרא לאחי גוש בשר.‬
‫ידעתי שאוכל שאגרום לך לעזור לי‬ ‫לגנוב את הכתר רק אם תחשבי שחיינו בסכנה.‬
‫המצפן המוסרי הזה שלך‬ ‫תמיד מפריע לנו לעשות חיים.‬
‫אז מעולם לא נכנסת לתוכנית ההגנה.‬ ‫-לא.‬
‫בחייך, תודי בזה!‬
‫את בטח משועממת להחריד.‬
‫מסיעה ילדים, הולכת ל"קוסטקו"...‬
‫תגידי לי שאת מאושרת עם החצי אפוי הזה.‬ ‫אל תיעלב, רון.‬
‫כן נעלבתי, ליאו.‬ ‫-כן, אל תדבר אל אבא שלנו ככה.‬
‫בהתחלה, התוכנית הייתה פשוטה.‬
‫לגרום לך לעזור לגנוב את הכתר,‬ ‫להפליל אותך, ואז ניעלם. אבל תודי...‬
‫נהנית.‬
‫הניצוץ נמצא שם עדיין.‬
‫בואי איתי.‬
‫מה את מחליטה, מתילדה?‬
‫אתה צודק.‬
‫הניצוץ באמת שם עדיין.‬
‫והשם הוא מרגו.‬
‫מה דעתך על זה, ליאו? מרגו ורון.‬
‫נכון? זוג חזק. ררגו.‬ ‫-דוחה.‬
‫אנחנו יכולים להיות ררגו, או מרון...‬ ‫-ניפגש ברציף כשזה ייגמר.‬
‫בקסטר יכין את הסירה.‬
‫לדעתי זה שייך לי.‬
‫טוב,‬
‫נראה שאנחנו נפרדים, מתיל...‬
‫מרגו.‬
‫בהצלחה להסביר את זה למשטרה.‬
‫אתה, שב בכיסא. שניכם.‬
‫כן, זאת המשטרה?‬
‫כן, אני מתקשרת כי...‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני חושבת שיש לי מידע על מישהו שביצע פשע.‬
‫אני חושבת שזה זוג.‬
‫כלומר, אלה גבר ואישה,‬ ‫וברור שהאישה היא המנהיגה.‬
‫כן, יש לה שיער בלונדיני,‬ ‫עיניים כחולות.‬
‫היא לובשת שמלה ורודה, נוצצת וזוועתית.‬
‫והגבר הוא...‬ ‫-מה?‬
‫לא, ברור שהאישה מנהלת את העניינים. כן.‬
‫למה אתה עושה גשם? לא יורד גשם.‬ ‫-רק תגיעו כמה שיותר מהר,‬
‫כי אני לא בטוחה מה לעשות.‬
‫לא, אני סתם שכנה. ראיתי אותם נכנסים.‬ ‫התעסקתי בעניינים שלי...‬
‫כובע? זה כובע?‬
‫לדעתי כדאי שתביאו כל מי שאפשר.‬
‫אני אטפל בזה.‬ ‫-מה תעשה?‬
‫אני אטפל בזה.‬ ‫-תחנה שלמה, כי הם כל כך רבים.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אלוהים, תראו!‬ ‫-האקדח שלי!‬
‫אימא!‬
‫יש!‬
‫אלוהים!‬
‫לא...‬
‫אלוהים, אימא! אבא, תעשה משהו!‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫מותק, האקדח אצלי. לזרוק לך אותו?‬
‫תירה בה!‬ ‫-מה? לירות בה? אני...‬
‫אני לא יכול לירות באקדח. אף פעם לא יריתי!‬
‫אני ממש צריכה עזרה!‬
‫בסדר.‬
‫אוי, לא.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אני כל כך מצטער. אלוהים.‬
‫אני הרגתי מישהו.‬
‫אבא, היא זזה.‬
‫אבא, לא הרגת אותה!‬ ‫-כן, היא זזה!‬
‫לא הרגתי אף אחד! רגע, היא מתעוררת.‬
‫צריך לזוז לפני שליאו יברח,‬ ‫או שכל האחריות תוטל עליי.‬
‫בואו.‬ ‫-נכון. קדימה.‬
‫אני לא מאמין שהרמת את העכביש,‬ ‫מר פינץ'. זה היה כל כך אמיץ!‬
‫לא ממש, לואיס. ידעתי שהוא לא מזיק.‬
‫לא מזיק?‬ ‫זה היה עכביש זאב, אחד הכי ארסיים בעולם.‬
‫והיה לו שק ביצים על הגב,‬ ‫וזה כמו מיליוני תינוקות ארסיים.‬
‫אימא, לא. זאת לא המכונית שלנו.‬
‫אלוהים, היא מתניעה בלי מפתח.‬
‫אימא, את יכולה להתניע בלי מפתח?‬
‫למדי גם אותנו!‬
‫לא! אל תעשו את זה לעולם.‬
‫מה אם כל הטלפונים שלנו לא פועלים,‬ ‫יש אפוקליפסת זומבים, יש גם וירוס,‬
‫אז תלמדי אותנו...?‬ ‫-קווין!‬
‫תראו! זה ליאו!‬
‫הנה הוא!‬
‫אלוהים, אימא!‬
‫יש! קדימה, תיכנסו!‬
‫בואו.‬
‫היי, מותק?‬ ‫-כן?‬
‫ליאו טעה בדבר אחד.‬ ‫-מה?‬
‫אני זה שמסיע ילדים.‬
‫זה נכון.‬
‫קטן עליך.‬
‫בואו נציל את המשפחה שלנו.‬
‫תראי מה זה. המהדורה המוגבלת.‬ ‫-בסדר.‬
‫עם המושבים המחוממים!‬ ‫-חגורות בטיחות.‬
‫היא כל כך יפה...‬ ‫-צריך לזוז!‬
‫טוב, אנחנו זזים!‬
‫לא בכיוון הזה!‬
‫סליחה, אני...‬ ‫-אבא!‬
‫לא! מר פינץ'!‬ ‫-האדרנלין זרם...‬
‫סע!‬ ‫-מותק, פשוט סע.‬
‫סע, אבא!‬ ‫-אנחנו זזים!‬
‫וואו, התנהגות כביש נהדרת.‬
‫יש לה כוח.‬ ‫-כן, יופי.‬
‫מהדורה מוגבלת!‬
‫אולי...‬ ‫-הנה הוא! פנה שמאלה!‬
‫זה בסדר.‬ ‫-בטוח שזה פרץ אדרנלין!‬
‫אתה מתקדם נהדר, מותק.‬
‫ראיתם איך ביצעתי את הפנייה?‬
‫עלה על המדרכה. ופניות הדוקות יותר, מותק.‬ ‫-אבא! מה עכשיו?‬
‫מה עכשיו? אני לא יודע.‬ ‫לא חשבתי כל כך קדימה!‬
‫מה?‬
‫אבא, יש לי רעיון.‬ ‫-מה?‬
‫זה עט לייזר. אולי אני יכול...‬
‫מה פתאום יש לך עט לייזר?!‬
‫לא!‬
‫איזה דבר!‬ ‫-מה קורה כאן?!‬
‫לא נראה לי שזה בגללנו.‬
‫זה כן בגללנו!‬
‫בגללנו.‬ ‫-נשאיר פתק.‬
‫טוב, זהו זה. תפסתי אותו.‬
‫רון, תיזהר!‬
‫כולנו הולכים למות.‬
‫מותק! תפתחי את החלון שלך.‬ ‫-מה?‬
‫יש לי רעיון.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, ליאו!‬
‫ליאו! אתה רוצה לרקוד עם המיניוואן, גבר?‬
‫תראה את הגנת ההתנגשות בדופן!‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫כולם בסדר? יופי.‬
‫אני על ליאו! את על הילדים.‬
‫כולם בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫ליאו!‬
‫אני אטפל בו, מותק!‬
‫כל תירוץ בשביל לחשוף את הזרועות, אה?‬
‫אימא?‬ ‫-כן?‬
‫לדעתי אבא זקוק לך יותר מאיתנו.‬ ‫-את צודקת.‬
‫למה האצבעות שלך חזקות בטירוף?‬
‫הכוח והגמישות המדהימים באצבעות שלי?‬
‫אני קונדיטור, ליאו!‬
‫אני לא הולכת לכלא.‬ ‫יש לי תורנות ארוחת צהריים ביום שני.‬
‫גבר!‬
‫-הצלחנו!‬
‫הצלחנו!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אל תתעסק עם קונדיטור ולא עם המשפחה שלו,‬
‫כי תחטוף ת'פטיש!‬
‫כן! גוש בשר שכמוך!‬
‫את בהחלט הבת שלי.‬
‫ואז עלינו לבית הסופר-מגניב, אבל למעשה,‬
‫זאת היתה רק דירת מסתור.‬
‫ואז הוא אמר לנו שהוא מהרעים, לא מהטובים.‬
‫מה?!‬ ‫-כן.‬
‫אז...‬
‫בהחלט היו לך חיים מרגשים.‬
‫לפניי.‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת...‬
‫את מכירה אותי. אנחנו תמיד...‬
‫כלומר, תמיד ידעתי שאני לא ברמה שלך,‬ ‫אבל עכשיו אני מבין.‬
‫הייתי הכיסוי שלך.‬
‫נכון?‬
‫כל החיים שלנו...‬ ‫-מותק, אנחנו אמיתיים.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ברור שזה אמיתי.‬
‫כן... זה מה שחשבתי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫ואת המשפחה שלנו.‬ ‫-מר וגברת פינץ',‬
‫אימא ואבא שלי אוספים אותי בשמונה.‬
‫לואיס, אתה צודק.‬
‫על הפרצוף.‬ ‫-נכון.‬
‫הנרי!‬ ‫-הנרי!‬
‫אנגוס!‬
‫הנרי, אנחנו באים אליך.‬
‫תראו מה זה.‬
‫הנרי, השותף לחדר מאוניברסיטת נברסקה.‬
‫קדימה, "האסקרס"!‬ ‫-אני מקווה שאתה לא נוטר טינה.‬
‫אתה יודע, היית די גיבור הלילה.‬
‫ברצינות. לגמרי הצלת אותנו‬ ‫עם כל הסיפור של להקת הילדים המזויפת.‬
‫וגם כששחינו.‬
‫כן, אבל זה לא היה עניין גדול.‬ ‫-לא.‬
‫זה כן היה עניין גדול, קוו.‬
‫אתה ממש אמיץ, ילד.‬
‫אלוהים.‬
‫זה הלילה הכי מטורף שיהיה לנו בחיים.‬
‫ולא העליתי שום דבר ממנו.‬
‫בזבוז.‬
‫מצטערת. אני די רעה בזמן האחרון.‬
‫נראה לי שלפעמים אני...‬
‫מקנאת.‬
‫מקנאת בי?‬
‫כן. אני לא יודעת, פשוט...‬
‫נראה שממש קל לך להיות עצמך,‬ ‫ולא אכפת לך מה אחרים חושבים.‬
‫הלוואי שהייתי כזאת.‬
‫הלוואי שאני הייתי יותר כמוך.‬ ‫את צ'לנית ממש מעולה.‬
‫תראי, אני לא טוב בכלום.‬
‫מה? אתה מספר סיפורים מדהימים!‬
‫אתה כל כך יצירתי. הדברים שאתה ממציא, זה...‬
‫מטורף ומוזר ופיקחי...‬
‫אתה אח קטן די מגניב.‬ ‫-תודה. את אחות די מדהימה.‬
‫אימא?‬
‫אני רוצה לנסוע לבוסטון.‬
‫אני רוצה להגיש מועמדות‬ ‫לתכנית הקיץ של מכללת "ברקלי" למוזיקה.‬
‫ואני יודעת מה תגידי. שאני צעירה מדי‬ ‫ולא יכולה להיות בעיר לבדי...‬
‫כן.‬
‫מה כן?‬
‫הנרי, אני פותחת את התיקים שלך.‬
‫רגע. מה?‬
‫את מוזיקאית?‬
‫לא רק מוזיקאית.‬
‫את היית צ'לנית.‬
‫כן.‬
‫רביעיית פסקטריצ'י לא הייתה רק ארגון פשיעה.‬
‫איך נכנסנו לכל האירועים המפוארים ההם,‬ ‫לדעתך?‬
‫התוכנית של "ברקלי" היא אחת הטובות בעולם.‬ ‫ואת מוכנה לזה.‬
‫מה, את רצינית?‬ ‫-את צ'לנית נהדרת.‬
‫ואני די מבינה בזה.‬
‫ואני לא מבין בזה שום דבר.‬
‫אבל אני מסכים עם אימא שלך.‬
‫את מדהימה.‬
‫את הולכת לבוסטון.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫כלומר שגם אקבל טלפון?‬
‫כן, ברור.‬ ‫-לא.‬
‫אה, לא.‬
‫טוב, שיהיה.‬
‫לבוסטון!‬
‫היי.‬
‫את...‬
‫השארת את המעיל שלך בסירה של ג'ואי.‬ ‫-נכון. תודה.‬
‫איך הייתה השחייה?‬
‫זוועתית.‬
‫כן.‬ ‫-טוב, זו הייתה קפיצה ממש יפה.‬
‫זה השמיניסט?‬ ‫-טוב שאתה לא בכלא.‬
‫זה השמיניסט.‬ ‫-נכון, אני לא בכלא.‬
‫כן, נכון.‬
‫נדבר בקרוב.‬ ‫-כן.‬
‫להתראות.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫למה כולכם מחופשים ובחוץ? הכל בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫לגמרי. פנטסטי.‬ ‫לא יכול להיות טוב יותר, אם את שואלת אותי.‬
‫אנחנו רק משקים את הפרחים.‬
‫לא…‬
‫לואיס,‬
‫ברור שקורה כאן משהו.‬
‫ונראה לי שאני יודעת מה.‬
‫גברת פאטוק, אני יכולה להסביר...‬ ‫-לואיס, שכחת ללבוש את תחתוני הפיפי שלך.‬
‫אימא, אני כבר לא צריך אותם.‬
‫מסיבת פיג'מות סוף.‬ ‫-לגמרי.‬
‫כן!‬
‫שוב, תודה על הכול.‬
‫בהחלט. כמובן.‬ ‫-מתי שתרצו.‬
‫בואו נעשה את זה שוב!‬
‫לא.‬ ‫-או שלא.‬
‫ביי!‬ ‫-ביי!‬
‫תודה, מר פינץ'.‬ ‫-בסדר!‬
‫שמור על עצמך.‬
‫זהו זה? אנחנו יכולים לחזור‬ ‫לחיים הרגילים שלנו עכשיו?‬
‫כנראה.‬
‫כנראה?‬
‫-אני חייבת לחלוץ נעליים.‬
‫טוב, תחלצי נעליים,‬
‫אבל אז תעני על השאלה, כי...‬ ‫-עניתי על השאלה.‬
‫אמרת "כנראה". שזה...‬
‫כן, זאת התשובה לשאלה.‬ ‫-נכון, אבל זה מרמז שאני צריך לדעת עוד.‬
‫נשארו קאפקייקס?‬
‫- קווין הגיש מחדש את המצגת‬ ‫על ההיסטוריה המשפחתית שלו. -‬
‫- הפעם הוא אמר את האמת. -‬
‫- גברת דאבל-יו עדיין נתנה לו אפס. -‬
‫- קלנסי התקבלה למכללת "ברקלי" למוזיקה. -‬
‫- היא מדברת עם טראוויס מדי יום -‬
‫- בטלפון של שותפתה לחדר. -‬
‫- מים שרפה את מכנסי אמצע הירך שלה, -‬
‫- אך התחילה ללבוש גלימות‬ ‫והשיקה טרנד אופנה. -‬
‫- המדיה החברתית שלה‬ ‫זינקה ל-27 מיליון עוקבים. -‬
‫- לואיס מעולם... -‬
‫- לא לבש את תחתוני הפיפי שלו שוב. -‬
‫- הכתר הוחזר בבטחה. -‬
‫- ליאו נידון ל -18 שנות מאסר. -‬
‫- הוא תלש את השרוולים מהסרבל הכתום שלו. -‬
‫- רון הפך לדובר הרשמי‬ ‫של "פינגר נינג'ה 3,000". -‬
‫- כיום הוא מלמד כוח אצבעות במאפייה שלו. -‬
‫- כל השיעורים שלו מלאים תמיד. -‬
‫- מרגו עובדת על קורות החיים שלה. -‬
‫- היא לא בטוחה איך לעבוד בדבר אחד: -‬
‫- הכשרה למבצעים חשאיים. -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬