Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
AZ ÉLET, AMELYET ÉRDEMELSZ FRIGISMART KÉSZÜLÉKEK
A mindenit!
- „Az élet, amelyet érdemelsz.” - Klasszikus!
Köszönöm.
Látom magam, amint mogyorókrémes szendvicset majszolok a tévé előtt.
Melyik évben készült, 94-ben?
- Kilencvennyolcban. - Ó!
Nahát! Hány éves is lehettem?
Tizenöt, igaz? És te?
Tizenkettő.
Öregszünk, Natalia.
„Az élet, amelyet érdemelsz.”
- Az egész rólad szól? - Rólam, bizony.
Az ügyfélnek nem tetszett,
nekünk kellett küzdenünk a tesztelésért. Akkor senki sem tette meg helyettünk.
Persze, a maga idejében nagyszerű volt.
És most?
Hát igen...
most is... természetesen.
Egyes elemei időtállók.
Van frissebb munkája?
Nos... például...
- a Telefónica-kampány. - Movistar.
Nem, Telefónica. És még...
a Codoniu ünnepi kampánya tavalyról.
MERÉSZ ÁLLÍTÁSOK BOLDOG 2018-AT!
Nem.
Egyáltalán nem rémlik.
Nem? Pedig remekül teljesített.
A Tilsonnál készítette.
Így van.
Igen... ez volt az utolsó, mielőtt...
Nos, régóta dolgoztam náluk, környezetváltozásra vágytam...
Szerettem volna próbát tenni egy kisebb ügynökségnél.
Nem olyan kicsi.
Nem. Mármint...
Egyáltalán nem kicsinél.
Inkább fiatalosabb és kockázatvállalóbb cégnél.
Ezt kerestem benne.
Tehát otthagyta a Tilsont...?
Egy éve.
Lássuk csak...
Javier... lenyűgöző az önéletrajza.
Azt mondanám, ön valóságos legenda.
Abszolút.
És...
ez a pozíció...
nem méltó önhöz.
- Ez nem gond. - De az.
Ez egy pályakezdő pozíció... az első állásukat keresőknek.
Bizonyos értelemben mindannyian kezdők vagyunk, nem?
Ezt nem értem.
Nem rangon aluli az állás. Ugyanúgy nekigyürkőznék, mint a fiatalok.
Nézze, Javier, ön azt mondta...
fiatalos, kockázatvállaló munkahelyet keres.
De... ebben nem látok kockázatvállalást.
Mindössze...
egy üveg pezsgőt látok
Mikulás-sapkával.
Sajnálom.
Kikísérem.
Érvényesítené a parkolójegyem?
Természetesen.
- Melyik ügyfelünk? - Tessék?
- Mely ügyfelünknek dolgozik? - Nem ügyfélnek.
Állásinterjúra érkeztem.
Sajnálom, csak az ügyfelek parkolójegyét érvényesíthetem.
Rendben, de engem idehívtak.
Lent hagytam a kocsit, és senki sem szólt erről.
Nos...
Szólniuk kellett volna.
De ez a vállalati szabályzat. Sajnálom.
Nem tehetne kivételt?
Meg kell adnom egy kódot.
Minden ügyfélnek van, és be kell gépelnem.
- Sajnálom. - Ezt már mondta.
Tessék?
Harmadszor mondja, hogy „sajnálom”.
Érvényesítené a parkolójegyem sajnálkozás helyett?
Sajnálom.
Mi az, Iker? Valami gond van?
Az úr arra kért, érvényesítsem a parkolójegyét.
Mondtam, hogy ügyfélkód kell.
Érvényesítse!
Az én kódommal.
Köszönöm.
Mi jár a fejedben?
Na, ki vele! Mi az?
A mai állásinterjúm.
- Hogy sikerült? - Jól.
Tényleg remekül ment.
Jó a megérzésem.
Néhány héten belül jeleznek.
- Kérdezd meg te is! - Mit?
- Hogy mi jár a fejemben. - Marga...
Gyerünk!
„Mi jár a fejedben?”
- Az El Carmel negyed. - Nem.
A lakás a miénk, és szinte ingyen adtuk ki a kínaiaknak.
Kizárt.
Meddig folytathatjuk ezt így?
Nos?
Minden pénzük elmegy a lakbérre.
Ez az otthonunk.
Ez csak egy lakás, Javier. Nem több.
Inkább eladom az autót.
Így is el kell adni.
A szentségit! Mivel megyek állásinterjúra? Biciklivel?
A Fiattal.
Vagy metróval, és azt mondod, hogy szervizben van.
Most mi van?
Azt akarod, hogy hazudjak?
- Javier... - Mi az?
Észre sem veszi.
Szia!
Beszéltél anyával, ugye?
Nincs miért aggódnod, rendben?
Csak ideiglenesen költözünk el.
Igen... ő is ezt mondta.
Csak néhány hónap, míg rendeződnek a dolgok.
Az iskola miatt se aggódj,
az idei tandíjat már kifizettük.
- Továbbra is oda járhatsz. - Arra semmi szükség.
Miért?
Ha iskolát kell váltanom, jobb lesz átmenni a körzetesbe.
Mondtam, hogy kifizettük.
Minek maradjak? Így is kinevetnek.
Mi lesz, ha megtudják, hogy El Carmelben élek?
Kinevetnek?
Mégis miért?
Mit gondolsz?
- Fogalmam sincs, Dani. Mondd meg te! - Apu...
- Miért nevetnének ki? - Nem tudod?
- Semmiről nem tudok, Dani. - Az biztos...
El fogok késni.
Araceli! Zuhog az eső. Örülne, ha...
Örülne, ha kivinném a metróhoz?
Hát...
Köszönöm.
Azt szerettem volna mondani...
A feleségem biztos mondta, hogy költözünk.
Igen, mondta.
Már nagyon szorít az idő.
Ne tegye ezt, uram!
Sajnálom, Araceli.
Kérem, ne tegye ezt velem!
Ha pár hónapon belül jobbra fordulnak a dolgok...
És Dani?
- Nagyon szeretem azt a fiút. - Nem lesz semmi baja.
- Ha nem bánja... - Megszakad a szívem.
Ez minket is nagyon felzaklat.
Araceli, de kérem!
Sajnálom.
Bocsásson meg!
Szóval, amit kérni szerettem volna...
Igen?
A kulcsot.
Visszaadná a lakáskulcsot?
Araceli!
Ott van még egy doboz tele poharakkal, tegyék oda!
Óvatosan vigyék a liftben!
ÁLMODJON NAGYOBBAT!
Javier Muñoz?
- Jó napot! Hol találom a főnökét, kérem? - Hátul van.
Köszönöm.
Javier Muñoz?
Jó napot! Ön Javier Muñoz?
Kérem, jöjjön velem!
Csak nézzük, hogyan nő a fenekünk és őszül a hajunk?
Így változtatunk az életünkön?
Nem!
Vagy inkább a sarkunkra állunk, átvesszük az irányítást az életünk felett,
és alaposan megszorongatjuk? Így változást érünk el?
Igen!
Fel kell hagynunk a bocsánatkéréssel és azzal, hogy folyton engedélyt kérünk!
- Javier? - Igen.
Erre azt feleltem: „Jacinto, én nem ügynök vagyok.”
Nem ügynök, nem, hanem álmodozó.
A reklámszakma az álmokról szól és arról, hogy megmutassuk az embereknek...
Ne nevettessük ki magunkat, az álom nem túl eredeti dolog.
Meg kell mutatnunk nekik... hogy az élet több ennél, igaz?
Több annál, mint amivel megelégednének.
Hallgasd csak, Lucas! Ezt nem tanítják a mesterképzésen.
Megjegyzem.
- Szóval... elhoztam a portfólióm. - Arra semmi szükség!
Nem kell látnom a portfóliót. Mind ismerjük a munkáját.
BMW, Frigismart.
- Imádtam azt a kis sapkás pezsgőt. - Hát persze.
A kérdés csak az, hogy mikor tud kezdeni.
Nem is tudom... most azonnal?
Fantasztikus!
Sajnálom, konferenciahívást kell indítanom Londonba.
Lucasszal egyeztetheti a részleteket.
Nagyszerű.
- Üdv! - Köszönöm.
- Isten hozott! - Köszönöm szépen.
Itt a szerződés,
- ha át szeretnéd futni. - Igen, mindenképp.
Köszönöm.
Elnézést...
- Lucas? - Igen.
Lucas, ez itt mi?
A próbaidő... három hónap.
Fizetetlen?
Így van.
Várjunk csak! Ez egy...
gyakornoki szerződés.
Pontosan. Ez állt a hirdetésben.
Megkérné Dariót, hogy jöjjön vissza?
Bajos lenne. Épp telefonál.
Meglesz az. Darióval újra átbeszéljük ezt.
- Nem adna nekem próbaidőszakot. - Hát meg is lepődött...
amikor meglátta az ön nevét.
Meglepte, hogy eljött.
És?
Szerinte jó üzletet csinál magával.
Ne!
- Szia! - Mi újság?
Egész nap talpon voltam, vízhólyagom nőtt.
Kényelmes cipőt kell vennem, különben...
Ja, ez fehérítőszag.
- És Dani? - A szobájában van.
Hagytam neked tésztát a mikróban.
ALAGSOR
Nyughass!
Nyughass már!
Nyughass! Senki sincs itt.
RITMIKUS SPORTGIMNASZTIKA
Mi újság?
Semmi. Házit írok.
- Mi volt a suliban? - Semmi különös.
Jobb egyenruha nélkül, igaz?
Kényelmesebb... lazább.
Dani! Régóta nem csináltunk semmit együtt.
- Megnéztük a Csillagok háborúját... - Az ezer éve volt...
Figyelj, épp futni készülök, hogy kiszellőztessem a fejem.
- Nem tartasz velem? - Most?
Igen, most. Van egy kis időnk vacsora előtt.
Nem tudom. A matekházit csinálom.
Mens sana in corpore sano, nem igaz? Ezt a latin közmondást nem tanultad?
Jesszus, apa! A te idődben tanultak latint.
A kis köcsög!
Átöltözöm. Majd meglátod, milyen kemény az öreged.
Öt perc múlva az ajtónál.
Nagyon jó.
Gyerünk, haver!
Orron át lélegezz!
Az orrodon át vedd a levegőt, a szádon fújd ki! Jó?
Nem. A száddal veszed a levegőt, Dani.
Jobban elfáradsz. Használd az orrod!
- Oké. - Gyerünk! Szép munka.
Így kell ezt. Gyerünk!
Megint a száddal veszed a levegőt.
- Bocsi. - Ne! Ne kérj bocsánatot!
Ne beszélj! Gyerünk!
Az orrodon be, a szádon ki!
Ne! Ne állj meg!
- Akkor nem érsz a tetejére! Gyerünk! - Nem megy.
Dehogynem. Gyerünk, Dani!
- Nem megy! - Nincs sok. Gyerünk!
Dani, ne! Ne állj meg! Gyerünk, folytasd!
Mi történt?
- Semmi. - Hogyhogy semmi?
Semmi. Futni voltunk, és kicsit elfáradt.
Hánytál?
Mit tettél?
- Én? - Igen.
Apu nem tehet róla.
Felfelé futottunk egy emelkedőn.
Hol? Ott hátul?
- Azt hittem, menni fog, Marga. - De minek?
- Mit minek? - Minek kell emelkedőn futnia?
Engem edzett.
Testmozgás. Egészséges.
Egészséges, mi?
Tudod, mi nem az? Az elhízás. Na, és még mi nem? Az, hogy kinevetik!
- Elég! - Nem tudtad?
Nem is tudtad, igaz?
Persze, hogy tudtam. Hiszen a fiam. Jó?
Már beszéltem az igazgatóval és az osztályfőnökkel.
És velem?
Velem miért nem beszéltél? Rajtam kívül mindenki tudta, hogy kinevetik.
Tudni akarod, miért nem mondtam el? Ezért.
Úgy akarod megoldani a fiad iskolai problémáit, hogy hányásig hajtod.
- A legjobbat akarom neki. - Igen?
Igen, neked és Daninek.
Nem akarom, hogy kiközösítsék a fiam, te pedig fehérítőszagúan gyere haza.
Az is munka. Teszem, amit kell.
Nem, Marga. Ezzel feladod.
Miért nem sétálsz inkább?
Halló?
Halló! A hirdetés miatt hívom.
Miféle hirdetés?
A használt autó...
Él még az ajánlat?
- Azt kérdeztem, él-e még az ajánlat. - Nem.
- Nem, sajnálom! Már eladtam az autót. - Máris?
- Átmehetek megnézni, ajánlatot tenni rá? - Nem, az autó elkelt.
Jó éjt!
Bemutatjuk új modelljeinket...
Vannak kockázatvállalók...
lázadók...
álmodozók, emberek, akik...
...az új, 48 órán át tartó, szuper sima...
...és a siker nem jár egyedül.
...itt minden nap új élményben részesül.
...jó alkalom a sikerre.
...teljes körű.
Csináljuk együtt!
Az ön és az egész családja...
lelki békéjéért.
LARA CÉGE
CLARA USZODÁJA
TOMÁS IRODÁJA MONI EDZŐJE
EGY NAP
BALESET
ALKOHOLOS BEFOLYÁSOLTSÁG ALATT
A JOGOSÍTVÁNY IDEIGLENES FELFÜGGESZTÉSE
EGY ÉV
NAPTÁR SZEPT. 21.
RÉSZLEGVEZETŐI ÉRT. – FOGÁSZAT ŐRANGYAL EGYHÁZKÖZSÉG
- Jó estét! Hogy megy a sora? - Remekül.
- Jöjjön, mások is várnak. - Nagyszerű.
Rögtön megyek.
Isten hozta!
- Nem... Én nem... - Jöjjön csak!
Nem harapunk.
Amparo vagyok.
Én pedig Javier.
Első alkalom?
Igen.
Jöjjön be!
Jöjjön, üljön, ahová tetszik!
EGY HÓNAP
Jó estét! Mindenkit üdvözlök.
Szóval... Lássunk is neki!
Egy új tagot üdvözölhetünk.
Első alkalommal van itt, köszöntsük tapssal!
Beszélhet, ha szeretne, de nem muszáj.
Beszéljen vagy figyeljen!
Bármit tehet, csak nem szakítson félbe másokat!
Ki szeretné kezdeni?
Én.
Hát, ez egy...
elcseszett hét volt.
Szakítottunk Tonival.
Tudom, most azt mondják majd, hogy így a legjobb,
szarjam le a fickót, csak bajjal járt. Hát igen.
Egész nap kokainozott, de...
Most, hogy elment...
már nekem kéne egy csík.
Ez...
a világon a legfontosabb dolog számomra.
Komolyan.
De azt hiszem, hamarosan vissza kell adnom.
Jól haladok. Néha, amikor elmegyek egy kocsma előtt,
arra gondolok, ihatnék egy alkoholos kávét
és játszhatnék a félkarú rablóval.
Amikor...
Amikor megcsókol,
tudom...
hogy mindössze...
a leheletemre kíváncsi.
Ha elmegyek otthonról, az kihívás elé állít.
Ha barátokkal találkozom, az is,
mert olyankor a csapból is a sör és a tömény folyik.
Ma van a szülinapom, bassza meg!
Már a harminchatodik.
De ugye nincs pezsgőzés?
Nincs. Szódavízzel koccintunk.
Még valaki?
Ha senki nem kíván felszólalni,
akkor mára ennyi...
Elnézést kérek!
Helló!
A nevem...
Javier.
Most vagyok itt először.
Nem igazán tudom...
hogy is megy ez.
De szerettem volna...
megköszönni a történeteket...
és azt, hogy a segítségükkel...
ráébredtem...
hogy nem vagyok egyedül.
Erre van szükségem:
ne egyedül kelljen szembenéznem ezzel.
Próbáltam leszokni...
nem egyszer, nem kétszer...
hanem talán...
ötször.
Tehát ötször tértem vissza megkeresni a fickót,
akit legyőzhetek.
Visszatértem. Gyengeségből, ostobaságból...
mert már nem maradt más.
Elveszítettem a feleségem...
Elvesztettem a lányom.
Bántottam őket...
érzelmileg...
és nem pusztán érzelmileg.
Ha értik, mire gondolok.
Meg szeretnék változni.
Szeretném azt hinni, hogy jobb ember vagyok...
és jobb lehetek ennél...
mert ez nem én vagyok.
Köszönöm.
...igazad van.
Gratulálok!
- Nagyon kedves, köszönöm. - És Isten hozta!
Üdvözöljük!
- Hálásan köszönöm. - Az első lépés a legnehezebb.
Ugye? Aztán a második, a harmadik, a negyedik, az ötödik,
a hatodik...
Mi?
Mert 12 van...
mármint lépés.
Ó, értem már. Elnézést!
Helló!
Én csak... biztatni szeretnélek.
Értem, amit mondtál, ugyanezen mentem keresztül.
A visszaszokás...
komoly dolog.
Hagyjuk, hányszor buktam el és álltam fel újra.
De nézz rám most!
Egy év.
- Szóval csak így tovább, rendben? - Köszönöm.
Jó éjt!
Figyelj!
Nem bánnád...
Annyit aggódom, olyan sok kérdésem van.
Megiszunk egy kávét?
- Későre jár, bocsánat. - Dehogy. Átmehetünk a szomszéd kávézóba.
- Javier vagyok. - Tomás.
Örvendek.
Előre kell látni a kísértést.
Tudd, milyen helyzetben ér kísértés, mi hoz ki az egyensúlyodból.
Légy tisztában a gyengeségeiddel!
Légy óvatos, nem védheted ki az összeset.
Da ha tudsz róluk, az fél győzelem.
Hidd el, tisztában vagyok a gyengeségeimmel.
De uralkodsz felettük, vagy másokat hibáztatsz?
Jó kérdés.
Mindennél fontosabb.
Mi van a te gyengeségeiddel?
- Hogyan ismered meg őket? - Gyakorlás kérdése.
- Néha, amikor dolgozom... - Mivel foglalkozol?
Az Altamira Transport alelnöke vagyok.
A mindenit!
Igen. Feszültséggel, konfliktusokkal teli munka.
Nem mindig érzem a megbecsülést.
- Otthon sem. - Otthon?
Ez mindenkivel megesik.
Rengeteget túlórázom, Lara pedig... Lara a feleségem.
Néha úgy érzi, nem vagyok vele eleget.
Mintha klónozhatnád magad.
- És hiányzom a lányom életéből. - Ezt mondta?
Nem, de ezt gondolja.
És ez fáj.
Szóval... ez az egyik gyenge pontod?
Csak azért kérdem...
mert úgy hangzik, mintha őt hibáztatnád...
Látod?
Nagyon könnyű beleesni ebbe a csapdába, még nekem is.
Kiszúrtad.
- Bocsi. - Nyugodtan vedd fel!
Dehogy, nem érdekes.
Felejtsd el!
- Én állom. - Ám legyen.
- Nagyon hasznos volt, amit mondtál. - Szóra sem érdemes.
Ne haragudj, lenne még valami...
Bocsi. Alig ismerjük egymást, de csak kérek és kérek...
Ne aggódj! Bökd ki!
Még csak most léptem a gyógyulás útjára...
kellene egy mentor, aki támogat ebben... rád gondoltam.
Nem is tudom.
Soha nem csináltam ilyet, óriási felelősség...
Bocsánat, nem akarlak sarokba szorítani.
Most költöztem Barcelonába...
nem ismerek itt senkit.
Megpróbálhatjuk, ha szeretnéd.
Egy-két hónapig, azután meglátjuk.
- Szuper, köszönöm. - Oké.
- Köszönöm. - Szívesen.
Igen?
Jó estét! Az autó miatt telefonálok.
Már elkelt.
Javier?
- Hol voltál? - A tanfolyamon.
Azután a tanár meghívott néhányunkat egy italra.
Hívhattál volna.
Lemerült a telefonom.
Fel kell töltenem.
Kiket hívott meg a tanár?
A strébereket?
Hát igen, a kedvenceit.
Te kis puncsos!
És? Tud adni munkát?
Mondhatjuk így is. Segítséget kért egy projekthez, érdekesnek tűnik.
Igen? Na, az szuper. Igaz?
Igen, azt hiszem, jól alakulnak a dolgok.
HARMADIK EMELET
Carla?
- Jössz? - Megyek!
Édesem, lemaradunk a liftről.
Megyek már!
Nálad vannak a kulcsok?
Nem. Már odaadtam neked.
Tényleg nem találod?
Jonás!
Nyughass, Jonás!
Nyugalom!
Menjünk ki, akkor talán lenyugszol.
ÜGYVÉD – MÓNICA, GIMNASZTIKA KONF. HÍVÁS JAPÁNBA
17,30 – MÓNICA, GIMNASZTIKA
18,30 – MÓNICA, GIMNASZTIKA
MOBILNAPTÁR SZINKRONIZÁLÁSA
NAPTÁRAK SZINKRONIZÁLÁSA
MOBILNAPTÁR SZINKRONIZÁLVA
Mi van veled, Jonás?
Térj magadhoz!
Előleg!
Készpénz!
Ne haragudj, Lara!
- Problémám akadt a naptárral. - Te vagy a probléma!
Miért kell mindenen felkapnod a vizet?
Nem kapom fel a vizet!
Élvezze ki a pillanatot!
SPORTLÉTESÍTMÉNY
Sokévnyi utazás után...
Egyenesen az otthonába hozzuk...
Készen áll a felfedezésre?
Mit adhatok?
Egy konyakot a megfázás ellen?
Mi legyen?
Már... jó ideje nem szólaltam fel, igaz?
Legalább hat hónapja.
Nem.
Rendben vagyok.
Rendben vagyok, nem kell visszaadnom.
De ráébredtem, milyen könnyű elveszíteni.
Pár napja veszekedtem a feleségemmel. Semmi komoly.
De nem is tudom.
Ez már elég volt ahhoz, hogy újra halljam azt a hangot.
Tudjátok, mire gondolok?
- Igen. - Abszolút.
De szinte hálás vagyok...
A veszekedésért, mert ráébresztett arra,
hogy a józanság sokkal sérülékenyebb, mint hittem.
Ezt tudnunk kell. Mindannyiunknak résen kell lennie.
Jó, ha ez néha eszünkbe jut.
Köszönjük, Tomás. Még valaki?
Tessék, Javier!
Csak szerettem volna...
mindenkinek köszönetet mondani...
mert a múlt héten, amikor először jöttem ide,
olyan elveszett voltam, nem volt mibe kapaszkodnom.
Ez már nincs így.
Segítettetek nekem.
Komolyan.
Most már...
van célom és egy projektem, amit teljes gőzzel fogok megvalósítani.
Ilyenkor ráébred az ember...
én legalábbis arra jöttem rá, hogy a problémám valójában a fásultság.
Az ember elkényelmesedik, és már nem a legjobbat nyújtja.
Egy nap azt mondják rá, hogy öreg,
túl sokba kerül, és kiteszik a szűrét.
Ezentúl nem így lesz.
Nem nézem tovább tétlenül...
hogy mások nem tudják értékelni, és meg sem érdemlik azt, amijük van.
Mostantól átveszem az irányítást az életem felett,
anélkül, hogy engedélyt vagy bocsánatot kérnék.
Köszönöm.
- A projekted jó hír, igaz? - Igen.
- Miről van szó? - Még korai lenne elárulnom.
Tehát erről egy szót se?
- Nagyon titkos. - Mit adhatok?
- Egy kávét feketén és... - Egyet tejjel.
- Meglesz. - Kösz.
Hogy telt a heted?
Mozgalmas volt?
Dehogy.
És a veszekedés?
Egy kis félreértés.
Amit a múltkor mondtam, hogy vigyáznod kell, ismerd önmagad...
Igen.
Mi történt?
Ostobaság. Elszúrtam.
Későn mentem Mónicáért.
- Mónica? - A lányom.
Ó, hát persze!
Ilyen ez. Elég egy apró hiba, és máris rossz apa vagy. Hát nem?
Van képed a kicsikéről?
Persze.
Nézd csak!
Gyönyörűek.
- Nagyon szerencsés vagy. - Igen, tudom.
És nálad van fénykép?
Nincs.
Bocsi, nem akartam...
Semmi baj.
Köszönöm.
A titkos projektedre!
- Kávéval is lehet koccintani? - Miért ne?
Egészségünkre!
Mennem kell, zár a szupermarket.
Nincs szomorúbb egy elvált férfi hűtőjénél.
Nem jönnél el hozzánk vacsorára?
Nem...
Alkalmatlankodnék.
És a feleséged biztosan váratlanul érné.
Akkor holnap vagy holnapután.
Ne kéresd magad!
Hát jó.
Igen?
Tomás? Javier.
Nem tudom nyitni, lemegyek.
Valaki ragasztót öntött a kaputelefonba, és még nem jött a szerelő.
Rendben.
Ön az, Muñoz úr?
Muñoz úr!
Jó napot, Damián!
- Túlórázik. - Igen, ki tudja, meddig.
Megállás nélkül dolgozom, mióta kirúgták azt az ecuadorit.
- Kirúgták Gustavót? - Így spórolnak a karbantartáson.
- Értem. - Két ember munkáját végzem
egyetlen fizetésért.
Önnel mi a helyzet? Mit csinál itt?
Nincs semmi különös... a postámért jöttem.
Még nem adtuk meg mindenkinek az új címünket.
Ezt Margának vettem... az évfordulónk alkalmából.
És mivel a lakás útba esik az étterem felé...
Értem.
Örülök, hogy újra látom...
Én is, Damian.
Üdvözlöm a feleségét!
Köszönöm, átadom.
A kölyköt is!
Vigyázzon magára!
- Sajnálom, hogy megvárattalak. - Semmi gond.
Bújj be!
Remélem, éhes vagy. Ínycsiklandó, extra vastag steaket vettem.
- Ugye nem vagy vega? - Nem.
Mázlid van, a szomszéd kutyája nagyon csöndes ma.
Általában elviselhetetlen.
Gyere be, haver!
Körbevezetlek.
Nem is rossz, igaz?
Páratlan.
Ugye?
Larával régóta keresgéltünk, nem tudtunk dönteni.
Eleinte sokalltam a lakbért,
de amikor az ingatlanügynök felhúzta a redőnyt, tudtam,
hogy ez lesz az otthonom.
Mintha zajt hallottam volna.
- Lara, ha nem tévedek. - Javier, igaz?
- Örvendek. - Szintúgy.
Hoztam volna egy üveg bort, de...
Rólad is sokat hallottam ám!
Mónicának hívnak, ugye?
Apukád szerint igazi kis Almudena Cid vagy.
Margarita Mamun. Ha felnő, Monica olyan szeretne lenni, mint ő.
Rá se ránts, Mónica...
sokan mondták, hogy nem tartok lépést a korral.
...olyan feszültek vagyunk.
Hat hónapja szétdolgozzuk az agyunk a cégnél,
hogy Amina Spanyolországba hozhassa a gyerekeit.
Erre most a bíró szerint az sem biztos, hogy ő maradhat.
Ez így nagyon nehéz.
Fárasztó.
De azért kielégítő is, nem?
Mármint másokon segíteni.
- Persze, megéri. - Honnan jött az ötlet?
Ezt hogy érted?
Csak arra gondoltam, hogy a pro bono munka mégiscsak... jótékonykodás.
Így van, de...
a pénz nem minden, Tomás.
- Nem is úgy értettem, csak... - Csak mi?
Nem mintha választanod kellene
a pénz és az önmegvalósítás között...
már a lakás alapján sem.
Hagyd csak ott! Beteszem a gépbe.
Hadd segítsek!
Van gyereketek, neked és a feleségednek?
Feleségemnek?
Ja, hogy ez.
Nem...
elváltunk.
Automatikusan... felhúztam a gyűrűt.
Biztosan...
a megszokás...
vagy nehéz elfogadni.
Van egy kislányunk. Bár már nem olyan kicsi, 14 éves lehet.
Sajnálom, nem kellett volna felhoznom.
Ne aggaszd magad emiatt, nem tudhattad.
Ne sajnálkozz!
Az anyja nem akarja, hogy lássam, és nem hibáztatom.
Épp eleget kellett eltűrnie, többet, mint amit bárki érdemelhet.
És hát...
választanom kellett,
hogy ők vagy a gin.
Rosszul döntöttem.
És amikor egy ilyen nőt látok a férje mellett, igazság szerint...
Csodállak.
Csodálom a lelkierőd.
És irigylem Tomás szerencséjét.
- Gyere! - Mónica!
Várj!
Virágot... a virágnak.
Mit kell mondani, kicsim?
- Köszönöm. - De aranyos vagy!
Menjünk!
Mint gondol az előző bérlőről?
Milyen bérlőről?
A lakása előző bérlőjéről. Nem ment fel tegnap a postájáért?
Attól tartok, téved.
Nahát, milyen szétszórt vagyok. Ön az ötödiken lakik?
- Igen. - Ő a negyediken lakott.
- Elnézést. - Nem történt semmi.
Mehetünk, kicsim?
Viszontlátásra!
- Igen? - Tomás!
Javier.
- Jól vagy? - Nem vagyok jól.
Elszúrtam, Tomás.
Hol vagy?
A francba!
Javier!
Javier, jól vagy?
Egy darabban vagyok.
Azt add ide!
- Add ide! - Tomás!
Tomás, kérlek!
A francba!
Mit műveltél, Javier?
Megkívántam egy italt.
- Soha nem egyet kívánunk, hanem ezret. - Igaz.
Kezeld úgy a dolgot...
Kezeld úgy, mintha allergia lenne.
Vegyünk például engem.
Születésem óta mogyoróallergiám van. Egyetlen szem, és végem.
Egyetlen ital, egyetlen botlás tönkretesz minket.
Érted, amit mondok?
Igen, de a tegnap este nagyon nehéz volt számomra...
Látni mindazt, amid van.
A családod, a sikered...
A sikerem.
Basszus, Tomás, te...
az ország második legnagyobb szállítóvállalatának alelnöke vagy.
És mit gondolsz, ki a tulajdonosa?
Lara apja.
Bármilyen keményen dolgozom is, a veje maradok, akinek jók a kapcsolatai.
Ez az én sikerem.
Agyondolgozom magam egy utált munkakörben, hogy Larának ne kelljen belátnia:
az apja tart el minket.
Nem tudtam.
Hívtad a vontatókat?
Nem, a telefonom bedöglött, miután hívtalak.
- Kölcsönadnád a tiéd? - Persze.
Köszi.
A rohadt életbe!
BEÉRKEZŐ LEVELEK
LEVÉLÍRÁS
FELADÓ: TOMÁS CÍMZETT: JAVIER
Tudod a telefonszámot?
Rá kellett keresnem, bocsi.
- Még egy dolog. - Mi az?
Lara.
Nem szeretném, hogy azt higgye...
Megtennéd, hogy nem szólsz neki erről?
Persze, hogyne.
- Nem akarok bajt hozni rád. - Semmi gond.
Köszönöm.
És a kocsi?
Eladtam.
Pár napon belül megérkezik a pénz. Nem ezt akartad?
Megint a hirdetés miatt hívnak. Szólok, hogy elkelt. Halló!
- Javierrel beszélek? - Igen. Ki az?
Damián vagyok.
- Damián... Nem ismerek... - A kertész.
Egy pillanat.
A vevő hív. Passz... Valami gond van a kocsival.
Sajnálom. Üdv, Damián!
Honnan szerezte meg a számom?
A bérlők listájáról... egy korábbiról.
Értem.
Szüksége van valamire?
Találkoznunk kell.
Nekünk?
Holnap délelőtt.
Tízkor.
Nem biztos, hogy lesz rá időm.
Lesz.
Még szép, hogy lesz rá időd.
- Bocs, Damián, de... - Nagyon szípek a virágok.
Nagyon szípek ám!
Mégis kidobták. Máris.
Semmi bajuk.
Akkor tíz óra?
Hol?
Ki ment el az értekezletre?
Lucía, Manolo, a marketingcsapat.
Máshol ebédeltél?
Nem. A konferenciateremben szendvicseztem.
Lara.
- Nem bírom még egyszer végigcsinálni! - Ez nem az, amire gondolsz.
Elég szart tűrtem el, hogy felismerjem a gin szagát.
Így van?
Igen.
De nem az enyém.
- Na, ne mondd! - Nem az enyém, Javieré.
- Ki az a Javier? - Aki átjött vacsorára.
Délután felhívott, tajt részeg volt.
Oda kellett mennem, és szó szerint kirángatni a kezéből az üveget.
Téged hívott?
Egyedül van.
Akkor miért hazudtál?
Szégyelli, megkért, hogy ne mondjam neked...
- Egy idegen kedvéért hazudtál? - Nem idegen...
Ez bonyolult ügy, Lara.
Hát persze.
- Sajnálom. - Soha többé ne hazudj!
- Gyere ide! - Ne!
Tetszik az állatkert?
Nem is tudom.
Én imádom.
Imádom a tigris ketrecét.
Én itt állok,
a tigris meg:
„Mit bámulsz, köcsög?
Na, mi van?”
Csak morog rám.
Ha máshol lennénk, széttépne.
De itt nem.
Itt csak morog, üvölt rám,
szart sem tehet ellene.
Mennyit kérsz?
Mennyit?
Igen. Mennyit kérsz? Szerezhetek két-, esetleg háromezret.
Mi a fene ez az egész?
Ma bemégy abba a lakásba.
Biztosan van szennyeskosaruk. Vegyél ki belőle bugyit, de szennyeset!
Ne a fiókból!
Tedd a zacskóba, alaposan zárd le,
hogy megmaradjon a szaga!
Laráét?
Nem.
Majd átgondolom.
Pont így néz rám a tigris.
Gyorsan gondold át, vagy délután elmondom Tomásnak, ki vagy.
Igen, bocsi.
Nem, itthon hagytam a telefonom.
De már végeztem.
Rendben.
Telefonálok, aztán átmegyek.
Hamarosan találkozunk.
Javiert hívta. Hagyjon üzenetet!
Szia, Javier! Lara vagyok, Tomás felesége.
Találkozhatnánk ma pár percre?
Beszélnünk kell.
Kérlek, hívj vissza, amint tudsz. Köszi!
Semmi bajom nincs veled.
De tényleg, szerintem jó ember vagy.
Ezért nem szívesen kérek ilyet, de...
Szerintem az lesz a legjobb, ha többé nem találkozol Tomásszal.
Tomás jól halad.
Jó ideje uralkodik magán, de... nagyon nehéz időkön vagyunk túl.
Ezt még egyszer nem kockáztathatjuk, nem lenne igazságos
sem velem, sem Mónicával szemben.
Ugye érted?
Nem egészen.
Szerinted rossz hatással vagyok rá?
Nem ezt mondtam...
Nem. Vagyis valójában így értetted.
Csak nem értem, miért.
- Hogy miért? - Igen.
Tomás beszélt nekem a múltkori esetről.
- Elmondta? - Igen.
Hiszen a felesége vagyok. Hiába kéred, hogy hazudjon...
Várjunk csak!
Kicsit összezavarodtam. Mire kértem őt?
Felhívtad.
Segítséget kértél tőle, mert ittál.
Mi az?
Nem hívtam fel.
Ő jelentkezett. Rám írt.
Azt írta...
segítségre van szüksége, elvesztette az önkontrollját.
Nem igaz.
- Lara! - Kizárt.
Nem kell hinned nekem.
Nem is szívesen lennék én az, aki elmondja neked.
De már csak Mónica miatt is...
tudnod kell az igazat.
JAVIER, ELSZÚRTAM. KÉRLEK, GYERE IDE! NE SZÓLJ LARÁNAK!
Máskor is hazudott neked?
Sajnálom.
TOMÁS ANDRADE – BEJÖVŐ HÍVÁS – ELUTASÍT
PAPRIKASPRAY
Lemondták az órát.
Kiviszem a szemetet.
Szia!
Vigyen a régi hőerőműhöz, kérem!
...ahol minden nap új élményben lehet része.
Készen áll rá, hogy újra felfedezze...
Elnézést, meggondoltam magam.
Elvinne inkább a belvárosba, a Montealegre utcára?
Hogyne.
Nocsak!
Kihez van szerencsénk?
- Javier, igaz? - Igen.
A tékozló fiú hazatért. Már azt hittük, bántódása esett.
Nem... családi problémák.
Ugye tudja, hogy ez egy új félév?
Igen.
Szóval igen...
De... ön nincs a listán. Beiratkozott?
Igen, azt hiszem.
Kétlem. Nem látom a nevét.
Be kell mennie az irodába.
Hé, önhöz beszélek!
Persze, az óra után benézek.
Nem az óra után, hanem most.
- Most rögtön? - Igen. Nem később, hanem most azonnal.
Rendben.
Megsüketült?
Nem.
Akkor induljon! Mire vár?
Megyek már.
Gyerünk!
Elég sokat vártam tegnap este.
Sajnálom, kerülőt kellett tennem.
Tessék.
- Hová mégy? - Haza.
Zuhanyoznom kell.
Ó, hát azt hitted, vége!
Csukd be az ajtót!
Azt mondtam, csukd be!
De jó helyre tegyed!
A lány ágyára nézzen!
- Ha lehet, a szoba többi részére is. - Nem.
- Nem? - Nem.
Sosem ártanék Monicának.
Én sem. Csak nézni szeretném.
Beteg vagy.
Az nem kérdés!
Szerinted nem tudom?
Huszonnégy órád van.
Különben felhívom Tomást... aztán a rendőrséget.
Jó napot kívánok!
Javier Muñoz vagyok, Tomás Andrade üzent értem.
Mit keresel itt?
- Tomás, mi a baj? - Mit mondtál neki?
- Larának? - Mit mondtál?
Csak az igazat. Felhívott, hogy beszéljünk...
És te hazudtál neki.
- Tessék? - Azt mondtad, részegen hívtalak,
és segítséget kértem tőled.
Hát persze.
Te rohadék!
Aggódtam, Tomás.
- Miért? - Miattad.
Nem, miért hazudsz?
- Le kell állnod! - Neked kell leállnod!
Nézz ide! Neked!
Mind aggódunk miattad, Tomás!
Tényleg nem emlékszel? Azt írtad...
Hazugság.
- Azt kérted... - Nem!
- Berúgtál. - Nem!
És a kocsid?
- A kocsim? - Hol van?
Eladtam.
Uram, hagyja abba!
- Nyugalom! - A te kocsid!
Engedjen el!
Mi történt?
Ugye nem Tomás tette?
Mónica otthon van?
Nem, az iskolában.
Jó, nem akarnám, hogy így lásson.
Attól tartok, elvesztette a fejét.
Paranoiás, féltékeny.
Féltékeny?
Nem is tudom. Talán azt hiszi, hogy te és én...
- Fogalmam sincs. - Te és én?
- Persze, abszurd, de ha visszaszokott... - Megint ivott?
- Máskor is... erőszakoskodott már? - Soha.
Biztos?
Baleset volt. Nem tudta irányítani az autót, annyira elázott.
Másnaptól nem ivott.
Értem.
Mikorra várod haza?
Nem várom. Tegnap veszekedtünk.
Hotelben éjszakázott. De azért azt hiszem...
hív majd, vagy átjön.
Lara! Ha nem haragszol, vettem neked valamit.
Mi az?
Elővigyázatosság.
- Nem. - A biztonság kedvéért. Senki se mondja...
Nem akarom itt látni.
Biztonságos és legális. Nem fegyver.
Legalább Mónica érdekében,
az ő biztonságáért.
Ha kell valami, csak hívj! Jó?
- Jó. - Bármikor.
Köszönöm.
Megtudhatnám, mi folyik itt?
Ma is bementem a bankba, nem érkezett meg az autó ára.
Istenem! Mit tettek veled?
Javier!
Hová mész, Javier?
Javier!
Javier! Nyisd ki!
Nyisd már ki!
Javier, azonnal nyisd ki az ajtót!
Mi folyik itt?
Pár nap múlva visszajövök a többiért. Talán.
- Dani! - Ne!
Dani.
Csak úgy lelépsz?
Legyen inkább kiabálás,
magyarázkodás, amit nem hiszel el?
Igen.
SZÁLLÓ KÜLÖN FÜRDŐHELYISÉG MINDEN SZOBÁHOZ
Lara Blascót hívta. Ha sürgős ügyben keres,
hívja Augustinát a 660-130-410 telefonszámon.
Ha nem sürgős, hagyjon üzenetet!
Szia! Javier vagyok.
Azért kereslek, mert tegnap láttam, hogy...
gimnasztikabajnokságot tartanak Barcelónában,
és eszembe jutott, hogy néhány éve Valentinával dolgoztam egy kampányon.
Valentina Costával, a spanyol bajnokkal.
És hát arra gondoltam,
hogy Mónica biztos szívesen találkozna vele.
Ez elterelné a gondolatait.
Talán a tieid is.
Szóval...
ha szeretnéd, szólj, és csak pár hívásomba kerül.
Szia!
- Szia! - Sziasztok! Hogy vagy?
Remekül.
Mónicának hívnak, ugye?
Igen.
Köszönjük, hogy bejöhettünk a verseny előtt.
Szívesen.
Próbálni fogunk. Érdekel?
- Persze. - Igen?
Csíz!
- Kész? - Igen.
Nagyszerű.
- Köszi. - Szívesen.
Elnézést!
...igazából holnap.
...egy apróság a számodra.
CSAK HOGY TUDD: JÓL VANNAK.
Átveszem.
Megyünk is fel.
Lara!
- Tomás, menj el! - Lara, nyisd ki!
Anya, mi történik?
Tűnj el innen!
Azt akarod, hogy elmenjek?
Megyek, ha elmondod, mi a fenét kavarsz Javierrel!
- Megijeszted. - Megvédem őt!
- Mitől? - Attól a szemét Javiertől!
- Nem érted? - Nem csinált semmit.
- Vak vagy? - Pont, hogy nem!
- Nézd az én szemszögemből! - Ezt? Összedolgoztál ellenem Javierrel.
- Máris jövök. - Édesem!
Ne! Minden rendben.
- Nem akarom, hogy így lásson téged. - Hogyhogy így?
Nem vagy józan.
- Ő a lányom. - Láthatod, ha leszoksz!
Imádod ezt az egészet.
Hónapokig vártad, hogy hibázzak,
- visszaszokjak. - Nem igaz.
Mindig gyengének tartottál. Igazad lett!
És ezt mindennél jobban szereted! Tomás elszúrta. Elkerülhetetlen volt!
Hívom a rendőrséget!
Mit fogsz mondani nekik?
Ez az én házam, az én bútoraim, bassza meg!
Az én...
Tomás.
Lélegezz!
Nyisd ki a szád, kicsim!
A francba!
- Javier! - Taxiban ülök.
Mintha Tomás autóját láttam volna. Jól vagy?
Nem tudom, mit tegyek.
Lehet, hogy megöltem. Nem lélegzik!
- Kicsodát? - Tomást!
Megöltem, Javier.
Nem mozdul.
- Lara, maradj ott! - Nem lélegzik!
Nagyon közel vagyok. Visszamegyek a taxival, egy perc!
- Amilyen gyorsan csak tudok, jó? - Nem lélegzik.
Azt hiszem, megöltem.
Meghalt.
- Nem mozdul. - Gyere!
- Menjünk! - Hová?
- Mónica szobájába. - Nem!
De igen. Ne engedd, hogy kijöjjön, és meglássa!
- Mit fogsz tenni? - Rendőrt hívok.
- Ne a rendőröket! - De, ki kell hívnunk őket.
Minden rendben lesz, ígérem.
Baleset volt. Rendben?
A 911-et hívta. Segíthetek?
Jó estét! Egy baleset miatt hívom.
Megsérült valaki?
Nem tudom. A barátom...
Eszméletlenül fekszik a padlón.
Lélegzik a barátja?
Nem tudom. Nem biztos. Nem hiszem.
Adja meg a címet, kérem!
Bosch i Gimpera hetvennyolc szám... Ötödik emelet, második ajtó.
Rendben, mentőt küldünk.
Kérem, siessenek!
Nem érdemled meg őket.
Mónica!
Jó reggelt!
- Javier, Darío az irodádban vár. - Hogy viseli?
Gyógyteát kért, sejtheted.
- Üdv! - Jó reggelt!
Mindjárt jönnek. Készen állsz?
Mi a baj, Dario? Izgulsz?
Szerinted?
Altamira Transport. Az hárommilliós forgalom.
- Nem könnyű megnyerni őket... - Dario, tegnap az apósommal teniszeztem.
És?
Hagytam, hogy nyerjen.
Úgyhogy kár aggódni, rendben?
Pillanat!
- Igen? - Itt van a felesége.
Lara?
Nem...
Marga.
Küldje a konferenciaterembe! Rögtön megyek.
Minden rendben?
Igen. Csak a volt feleségem.
Menj, üdvözöld őket! Öt perc, és ott vagyok.
- Jó, de ne tartson sokáig! - Nem fog.
Marga.
Nem fogadsz az irodádban.
- Mit akarsz? - Rejtegetnivalód van?
Mit akarsz?
Szerintem bőven van.
Először nem értettem, mi az a nagy ügybuzgóság...
pedig megtaláltam, amit kidobtál.
Apránként álltak össze a kirakós darabjai.
De aztán láttam a híreket.
Meghalt egy vállalatvezető.
Az előző lakásunkban.
Felismertem a képről.
A konyhánk volt rajta.
Azt mondták, baleset történt veszekedés közben,
a paprikaspray allergiás reakciót váltott ki.
MOGYORÓKIVONAT
A kirakós darabjai...
végre a helyükre kerültek.
Valaki megpiszkálhatta a sprayt.
Valaki, aki tudta, hogy az áldozat allergiás.
Nem vagyok olyan hülye, hogy magammal hozzam.
Biztos helyen tartom.
Hónapok óta azon agyalok,
milyen hatással lehet ez Danire.
Végül döntöttem.
A rendőrség elé tárom az ügyet.
Mindent elmondok nekik.
Neked annyi!
A lakás El Carmelben...
valóságos úri lakosztálynak fog tűnni a börtöncelládból.
Csináld!
- Mi? - Csináld! Add át az üveget a zsaruknak!
Mondj el mindent!
Rendben.
Tudod, én mit fogok tenni?
Dani bankszámlája, amit az iskoláztatására és kezdőtőkének nyitottam...
megy legelőször a levesbe.
Ügyvédre fogom költeni.
A legdrágábbra, akit csak találok.
A lakásod, vagyis az én lakásom lesz a következő.
A nevemen van.
Eladom, hogy meg tudjam fizetni a méregdrága ügyvédeim.
Ti pedig az utcára kerültök.
Hívd csak a rendőröket, rajta!
Úgyse mernéd!
Biztos vagy benne?
Ha megbocsátsz, ügyféllel tárgyalok.