Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫שתה קצת מים, חמוד.‬ ‫חם נורא, והנסיעה הייתה ארוכה.‬
‫אתה עייף? בוא.‬
‫שב ושתה קצת מים.‬
‫בלי שטויות, מתוק שלי…‬
‫מומו?‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫מומו?‬
‫חכה!‬
‫לאן אתה הולך? מומו!‬
‫מומו!‬
‫עצור!‬
‫מומו!‬
‫תפתח את הדלת!‬
‫מומו, תפתח!‬
‫מומו!‬
‫יש כאלה שאומרים שהכול כתוב‬ ‫ואי אפשר לשנות דבר.‬
‫תפתח!‬
‫אני רוצה לשנות הכול.‬
‫אני רוצה לחזור להתחלה,‬ ‫כשדבר עוד לא היה כתוב.‬
‫- כל החיים לפניו -‬
‫- חצי שנה לפני כן -‬
‫אפשר ללכת להסתכל שם?‬
‫כן, אבל לא להתרחק.‬
‫היי!‬
‫היי! תחזור!‬
‫חרא קטן!‬
‫נתראה שם.‬
‫וואו, מגניב!‬ ‫-נדבר אחר כך.‬
‫חדש?‬ ‫-אל תיגע.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-איפה רוספה?‬
‫למה?‬ ‫-יש לי עסקה בשבילו.‬
‫בטח, עסקה…‬ ‫-כן, עסקה.‬
‫תראה, הם שווים המון. עתיקות.‬
‫סתם זבל.‬
‫לך לשחק בפלייסטיישן שלך.‬
‫רוספה!‬
‫אמרתי שהוא לא כאן.‬ ‫-תתחפף.‬
‫לא חבל שיקרה לך משהו?‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫אמרתי לא, אז לא!‬
‫עוף מכאן, דפוק.‬
‫אל תחזור.‬
‫לך כבר. לא, האופנוע שלי!‬
‫מניאק!‬
‫אני בן 12. קוראים לי מוחמד,‬ ‫אבל כולם קוראים לי מומו.‬
‫אני יתום.‬
‫כשהייתי קטן,‬ ‫שירותי הרווחה שלחו אותי אל ד"ר כהן.‬
‫הייתה לו מרפאה בבית,‬ ‫תמיד היו הרבה מטופלים.‬
‫הוא תמיד חשב‬ ‫שאני צריך להתנהג כמו ילדים אחרים‬
‫כדי שלא אסתבך.‬
‫אבל אני לא רוצה להיות כמו ילדים אחרים.‬
‫מומו, איפה היית? חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫מה זה?‬
‫זכיתי בהם.‬
‫יום המזל שלך, אני רואה שזכית בעוד משהו.‬
‫נפלתי מאופניים.‬
‫פעם אחרונה שאני שואל. של מי זה?‬
‫לא יודע.‬
‫אני לא רוצה דברים גנובים בבית שלי.‬
‫אם לא תצליח להיזכר…‬
‫איאלץ לדווח עליך.‬
‫הפמוטים האלה היו מספיקים‬ ‫לשכר דירה לחודש שלם.‬
‫ארבעים שנה ברחובות,‬
‫ואף נבלה לא הרביץ לי או סירב לשלם. אף פעם!‬
‫ואז בגיל שלי…‬
‫פרחח קטן דופק אותי.‬
‫אילו שטויות!‬
‫מה מצחיק, באבו?‬
‫מה נמכור בשביל לשלם שכירות?‬
‫רגע. אתה רעב, מה?‬
‫רוצה עוגייה? קח, חמוד.‬
‫קח.‬
‫מי זה בשעה כזאת?‬
‫יוסף, הדלת!‬
‫טוב.‬
‫אל תשכח לשאול מי זה לפני שאתה פותח.‬
‫רגע, אני באה.‬
‫מאדאם רוסה, זה ד"ר כהן.‬
‫ד"ר כהן בשעה כזאת?‬ ‫-כן, ד"ר כהן.‬
‫רוסה.‬ ‫-היי.‬
‫את כבר דואגת. לא, בשורות טובות.‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫איפה מצאת אותם?‬ ‫-הגנב בא להתנצל.‬
‫נכון, מומו?‬
‫נפלתי בגללך. אם היית נופל לידיים שלי…‬
‫קח, לך לבאבו.‬
‫עכשיו אתה.‬
‫סליחה.‬
‫דבר בקול רם!‬
‫סליחה!‬
‫"סליחה, מאדאם…"‬
‫מאיפה לי לדעת איך קוראים לך?‬
‫הילדים תמיד קראו לי "מאדאם רוסה".‬
‫אני מתנצל, מאדאם רוסה.‬
‫ההתנצלות לא מתקבלת.‬
‫תודה על הפמוטים. איך אוכל להודות לך?‬
‫אני צריך טובה.‬
‫דבר.‬
‫השתגעת? על גופתי המתה!‬
‫לא להרבה זמן, כמה שבועות.‬ ‫-לא.‬
‫חודש לכל היותר.‬
‫לא בא בחשבון.‬
‫עד שאמצא לו בית ראוי.‬
‫רק רגע, אתה האפוטרופוס שלו.‬ ‫איך אני קשורה לזה?‬
‫אני חושב שעדיף לו להיות כאן איתך.‬
‫באמת? למה?‬
‫הוא צריך דמות נשית.‬
‫אבל מישהי קשוחה שמעוררת כבוד, מישהי כמוך.‬
‫קשה לי.‬
‫אני זקן.‬
‫ואני בת עשרה, מה?‬
‫אתה הרופא שלי.‬
‫אתה יודע שיש לי בעיות לב וכאבים.‬
‫אני אומר שוב, רק עד…‬ ‫-לא!‬
‫את טועה בעניין מומו.‬
‫אני מכיר אותו היטב.‬ ‫העבירו אותו אליי מייד אחרי האסון.‬
‫ניסיתי, אבל לא מצאתי‬ ‫מישהו שמוכן לאמץ אותו.‬
‫"האסון"?‬
‫לך לסלון.‬
‫אני כבר בא.‬
‫אין סיכוי. אני סיימתי.‬
‫בלי ילדים של פרוצות שמתרוצצים בבית יותר.‬
‫טיפלתי ביותר מדי וסיכנתי הרבה במשך השנים.‬
‫אבל יצאניות תמיד דואגות זו לזו.‬
‫אני עדיפה משירותי הרווחה.‬
‫זה בדיוק מה שאני מבקש ממך.‬
‫נגיע להסדר כלשהו.‬
‫אבל אתה לא פרוצה.‬
‫אמרתי לך, סיימתי.‬
‫ויוסף?‬ ‫-רד מזה.‬
‫הוא היה אמור להיות כאן רק שבוע,‬ ‫אבל אימא שלו נעלמה לפני חודשים.‬
‫למזלי היא שולחת כסף באופן קבוע.‬
‫אם זה עניין של כסף…‬ ‫-לא, תשכח מזה.‬
‫אני אוהבת אותך, תודה על הפמוטים,‬
‫עכשיו אוכל לשלם שכר דירה,‬ ‫אבל הגיע הזמן ללכת.‬
‫שש מאות אירו בחודש יספיקו?‬
‫יש לי עוד קצת חסכונות.‬
‫לך.‬
‫היי.‬
‫היי!‬
‫שכחת את הגנב שלך!‬
‫שבע מאות אירו.‬
‫שבע מאות חמישים אירו.‬
‫חודשיים, לא יותר.‬
‫לא רוצה לגור עם הזונה!‬ ‫-שלא תעז!‬
‫רוסה היא אישה טובה.‬ ‫-אז תגור איתה אתה!‬
‫מומו, אתה יכול לגור אצלה‬ ‫או לחזור לשירותי הרווחה.‬
‫לא מזיז לי!‬
‫שירותי הרווחה!‬
‫אני בא!‬
‫היי, חכמולוג!‬
‫אם היית מדבר אליי ככה,‬ ‫הייתי שובר את השיניים שלך.‬
‫ישבתי בבית הקפה ושמעתי אותך.‬
‫לא הייתי מדבר אליך ככה,‬ ‫בייחוד אם תיתן לי עבודה.‬
‫למה שלא תגור עם הזקנה?‬
‫ככה שירותי הרווחה יעזבו אותך.‬
‫זה גם יועיל לעסקים.‬
‫מבין אותי?‬
‫כשהזקנה הפסיקה לעבוד כפרוצה,‬
‫היא התחילה לטפל‬ ‫בילדים של פרוצות אחרות כדי להרוויח כסף.‬
‫היא גידלה הרבה ילדים.‬
‫אחד מהם מונה לפקד משטרה.‬ ‫הוא הגן עליה מפני ביקורים של הרשויות.‬
‫בשכונה קראו למקום הזה "מקלט".‬
‫אני קראתי לו…‬
‫"חור תחת".‬
‫הוא יתנהג יפה.‬
‫הוא צריך רק משמעת וחיבה.‬
‫טוב, דוקטור. לך לפני שאתחרט.‬
‫תרד בבקשה.‬
‫רד מהמיטה שלי!‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-קום!‬
‫די!‬
‫קום!‬
‫בלי נעליים על המיטה!‬
‫ואתה, מספיק לבזבז זמן, לך ללמוד עברית.‬
‫אבחן אותך אחר כך.‬
‫בוא איתי, אמצא לך מקום אחר.‬
‫הינה.‬
‫מה זה?‬
‫החדר שלך.‬
‫חור תחת!‬
‫ציפית לארמון? עשה לי טובה…‬
‫חור תחת.‬
‫עזוב אותי! מאדאם!‬
‫די!‬
‫די! אמרתי די!‬
‫יוסף, לך לחדר. אתה, לחור התחת.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אין לי אפילו תמונה של אימי,‬
‫אבל אני זוכר כמה דברים עליה.‬
‫החיוך שלה כשהיא העמידה אותי על כפות רגליה‬ ‫והיינו רוקדים.‬
‫היא אהבה מאוד לרקוד.‬
‫פעם, בטעות, היא נפלה בגללי.‬
‫אבל היא לא התעצבנה.‬
‫התגלגלנו על השטיח.‬ ‫היא חיבקה אותי בזרועותיה וצחקה.‬
‫היא צחקה הרבה.‬
‫היא הייתה יפה כל כך.‬
‫בתור התחלה.‬
‫בכל שקית יש מנה.‬
‫שלא יתפסו אותך.‬
‫והכי חשוב, שלא תעז לדפוק אותי.‬
‫תציית לחוקים ולא יהיו תאונות.‬
‫קדימה.‬
‫היי! תחלק בחינם?‬
‫מה בקשר למחירים?‬
‫סינתטי וטבעי, עשרה אירו.‬
‫כתום, 60 אירו.‬
‫רק מזומן, בלי תלושי מזון. נכון?‬
‫חכמולוג.‬
‫תתחפף.‬
‫אמרתי "השם".‬ ‫-לא, אמרת "פשם".‬
‫די, נמאס לי לקרוא.‬
‫אני לא מבין מילה.‬
‫אני גם ככה לא רוצה בר מצווה.‬ ‫-ההפסד כולו שלך.‬
‫אבל כל עוד אתה גר כאן, תציית לכללים שלי.‬
‫תמשיך.‬
‫מותק, זאת אני.‬
‫היי!‬ ‫-תראי מה הבאתי.‬
‫עפרונות עיניים, צלליות, שפתונים.‬
‫כמו חדש.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫פיניתי את הארון שלי.‬ ‫-נהדר.‬
‫יש כל מיני דוגמיות. קרמים, בשמים…‬
‫יש לי המון במגירות.‬
‫תקרא לבאבו.‬
‫מי זה?‬
‫היי, אני לולה.‬
‫מומו.‬
‫"מומו"?‬
‫חמוד.‬
‫כן, בטח…‬
‫רוצה להחליף?‬
‫באבו יישאר איתי ואת תיקחי אותו.‬
‫חמוד שלי! שלום, מתוק.‬
‫בוא לאימא.‬
‫ישנת היטב?‬
‫היום נצא לבלות שנינו יחד, בסדר?‬
‫איך את מסוגלת?‬
‫אקרובטית בלילה, אימא ביום.‬
‫אני צריכה להוכיח ל…‬
‫אימא שלו הכלבה‬ ‫שאנחנו יכולים להסתדר מצוין בלעדיה.‬
‫מה את עושה?‬
‫לא היום.‬ ‫-בחייך, מותק. בואי!‬
‫נרקוד. קצת התעמלות, טוב ללב.‬
‫לא היום, אין לי מצב רוח.‬
‫לך תמיד מתחשק, אבל אני לא יכולה.‬
‫בואי. כן!‬
‫תראו אותה!‬ ‫-בטח, תראו אותי…‬
‫תראו! יופי!‬
‫לא!‬
‫תן לי, זה לעבודה.‬
‫בבקשה.‬
‫לא!‬
‫מה?‬
‫למה יוסף לא עוזר?‬
‫הוא ייבש כלים אתמול.‬
‫היום תורך.‬
‫קח.‬
‫מה אתה עושה? תיזהר!‬
‫טוב…‬
‫חם מדי. לך, לך לשחק עם כולם.‬
‫תמסור!‬
‫מה זה המספר על היד שלה?‬
‫של מי?‬ ‫-הכלבה.‬
‫זה צופן.‬
‫צופן למה?‬
‫הכול סיפור כיסוי.‬
‫היא מעמידה פנים שיש לה בעיות גב‬ ‫וכל מיני כאבים,‬
‫אבל היא בעצם סוכנת חשאית.‬
‫ריגול נגדי.‬
‫המפקדה שלה כאן בבניין.‬
‫היא נכנסת באמצעות הצופן.‬
‫באמת?‬
‫נשבע לך, ראיתי אותה יורדת לשם בלילה.‬ ‫למטה במרתף.‬
‫כמו מערת העטלף.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-לא עניינך.‬
‫מאדאם רוסה, מצאתי אותו.‬
‫מילה אחת ואני משסף לך את הגרון.‬
‫איפה היית?‬
‫בוא איתי.‬
‫לאן הולכים?‬ ‫-זוז.‬
‫חמיל, נעשה ממש קשה לגדל ילדים בשכונה הזאת.‬
‫נכון.‬
‫אבל לא יכולתי לסרב לחבר כמו ד"ר כהן.‬
‫תתכבדי. היישר מאלג'יריה.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫מומו! בוא הנה. רוצה?‬
‫זה עושה לי בחילה.‬
‫לא.‬
‫חשבתי שהילד יעזור לך פה ושם.‬
‫כדי להעסיק אותו במהלך הקיץ.‬
‫העסקים לא משהו בזמן האחרון.‬
‫אני רק מבקשת‬ ‫שיהיה אצלך רק כמה פעמים בשבוע,‬
‫לא כל יום.‬
‫ורק אם תסתדרו.‬
‫טוב.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫הוא סנגלי מוסלמי.‬
‫אתה הולך למסגד?‬
‫ככה הוא, צריך יד מכוונת.‬
‫יועיל למומו לבלות קצת איתך.‬
‫מר חמיל,‬
‫אתה האיש הכי מכובד שהכרתי בחיי.‬
‫מאדאם רוסה…‬
‫עינייך וקולך עדיין שרים את שיר הרמאות.‬
‫מה פתאום רמאות?‬
‫ואם הוא יהיה עובד טוב,‬
‫תוכל לתת לנו גמול קטן.‬
‫כמה את מציעה?‬
‫אלוהים אדירים, תחליט אתה.‬
‫מה אני יודעת?‬
‫תבוא אליי ביום שני, בסדר?‬
‫נלה!‬
‫מעכשיו שכונת ליברטה שלו.‬
‫מה?‬
‫הוא עשה בשבוע יותר ממה שאתה עושה בחודש.‬
‫שנים אני קורע את התחת,‬
‫ועכשיו הילד הדפוק הזה…‬ ‫-היי! אז מה?‬
‫כשתגיע לרמה שלו, נדבר.‬
‫תן את הטלפון ועוף מכאן.‬
‫לא למשחקים.‬
‫לעבודה.‬
‫יש כאן כל המספרים של הלקוחות.‬
‫אני סומך עליך.‬
‫כן, אדוני.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫מומו, בוא!‬
‫למה אתה צועק?‬
‫מהר!‬
‫בוא!‬
‫מהר!‬
‫מה יש?‬
‫תראה.‬
‫מה היא עושה?‬ ‫-לא יודע, ככה מצאתי אותה.‬
‫כמו מומיה.‬
‫היי.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תעשה גם.‬
‫השתגעתם? מה אתם עושים?‬
‫אתם לא רואים שיורד גשם?‬
‫את לא רואה.‬
‫מובן שכן. אתה מטומטם?‬
‫תיכנסו מייד!‬
‫איחרת.‬
‫תביא את המציתים ותסדר כאן, קדימה.‬
‫מאיזה אזור אתה בסנגל, מוחמד?‬
‫אל תקרא לי מוחמד. קוראים לי מומו.‬
‫מה הבעיה במוחמד? שם מקסים.‬
‫אני לא אוהב אותו. הוא ארוך.‬
‫כרצונך.‬
‫אני מדיורבל.‬
‫ליד דקר.‬
‫זו עיר גדולה?‬
‫לא יודע.‬
‫עזבתי כשהייתי תינוק.‬
‫היי, בוא הנה.‬
‫בוא.‬
‫בהתחלה מכרתי רק שטיחים וספרים עתיקים.‬
‫אפילו היו לי שני עובדים.‬
‫עכשיו אני מוכר רק פלסטיק.‬
‫בוא, תעזור לי.‬
‫תרים.‬
‫יפהפה, נכון?‬
‫יפהפה ומלא היסטוריה.‬
‫תמיד רציתי לתקן אותו, אבל לא יצא לי.‬
‫עכשיו אתה יכול לעזור לי.‬
‫בוא.‬
‫בקוראן האריה הוא סמל‬ ‫לכוח, לסבלנות ולאמונה.‬
‫יש לך אמונה, נכון?‬
‫אמונה היא כמו אהבה, כל מוסלמי צריך לזכור.‬
‫אפילו לא ידעתי שאני מוסלמי.‬
‫גיליתי כשהלכתי לבית הספר.‬
‫כשהלכת?‬
‫סילקו אותי.‬
‫למה?‬
‫תקעתי לאיזה בריון עיפרון בצוואר.‬
‫מומו…‬
‫מילים…‬
‫הן כלי הנשק הכי טוב שיש.‬
‫לא צריך לתקוע לאנשים עפרונות בצוואר.‬
‫זו השיטה שלי.‬
‫מומו, מה אתה עושה?‬
‫הערת את כולם עם הרעש שלך.‬
‫באבו נבהל.‬
‫באבו, זו הייתה רק לביאה.‬
‫לביאה? אתה מסטול?‬
‫מה אתה מבלבל את המוח?‬ ‫-מאדאם, הוא מסומם.‬
‫שלא תעז, אתה מבין?‬
‫שלא תעז!‬
‫זו הלביאה שלך.‬
‫זו שסיפרת לי עליה, כן?‬
‫כן.‬
‫אבל עכשיו היא רק באה לבקר אותך?‬
‫אתה כבר לא אומר לאנשים‬ ‫שהיא באה לתקוף אותם?‬
‫לא, אני לא מטומטם.‬
‫ואתם משחקים.‬
‫היא מלקקת את הפנים שלי.‬
‫היא דואגת לי.‬ ‫-זו בדיחה?‬
‫הוא יצא מדעתו.‬
‫מומו, צא בבקשה.‬
‫אני מספרת לך על כל השטויות שלו,‬ ‫ומה אתה עושה?‬
‫משתף פעולה?‬
‫זה טירוף!‬
‫תירגעי ותקשיבי.‬
‫לא, תקשיב לי אתה.‬
‫אתה תמיד אומר שבגלל בעיות הלב שלי‬ ‫אני צריכה להיות רגועה, לא להתרגש,‬
‫ואז מכניס אליי הביתה את החוליגן הזה?‬
‫רוסה, הוא ילד.‬
‫איזה ילד? הוא לא נורמלי.‬
‫הוא רקוב מבפנים.‬
‫זו לא אשמתו, הוא קיבל את זה ממישהו.‬
‫מאימא שלו, מאבא שלו… לך תדע.‬
‫הוא עלול איזה לילה לשסף את הגרון שלי בשנתי‬
‫או לפגוע באחד הילדים.‬
‫אני יודעת מה הוא מסוגל לעשות.‬
‫חייבים להיזהר.‬ ‫-די!‬
‫שקט!‬
‫איך את מסוגלת לומר את זה ובכלל לחשוב ככה?‬
‫אחרי כל מה שעברת…‬
‫אני פשוט אומרת שהוא חושב אחרת.‬
‫אני לא יורקת על אנשים.‬
‫את עושה לי טובה ענקית.‬
‫אני יודע שזה מכביד עלייך.‬
‫אבל בבקשה, רוסה…‬
‫את אישה חכמה. ממה את מפחדת, מהלביאה?‬
‫זה הצורך שלו בהגנה, בחיבה, באהבה.‬
‫מה אני אמורה לעשות?‬
‫ללקק את הפנים שלו כל לילה לפני השינה?‬
‫בדיוק מה שחסר לי, לביאה…‬
‫ממש תודה.‬
‫בוא.‬ ‫-אני רוצה לראות.‬
‫לא, אין מה לראות. בוא נלך לשם.‬
‫קדימה.‬
‫תעלה, אני כבר באה.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מה המקום הזה?‬
‫החוצה, לך הביתה! לך!‬
‫לא.‬
‫אני לא רוצה אף אחד כאן. אף אחד!‬
‫לך!‬
‫גם אני אהבתי לצייר כשהייתי בגילך.‬
‫אפשר לראות?‬
‫תקשיב, שם למטה…‬
‫אני מרגישה בטוחה.‬
‫למה?‬
‫ככה.‬
‫תישאר כמה שתרצה.‬
‫אתה יכול לישון בחדר של יוסף,‬
‫יהיה לך יותר מקום.‬
‫אם אתה רוצה.‬
‫די כבר! אני רוצה לישון.‬
‫די כבר! אתה תעיר את באבו.‬
‫היי.‬
‫מה יש?‬ ‫-כלום. אל תעמיד פנים שאכפת לך.‬
‫תגיד לי או שתחטוף.‬ ‫-אני מתגעגע לאימא.‬
‫שכח מזה.‬
‫אני רוצה אותה.‬
‫היא לא רוצה אותך, היא נטשה אותך.‬
‫לא נכון, היא תחזור.‬
‫למה אתה כזה מניאק?‬ ‫אתה לא מתגעגע לאימא שלך?‬
‫אימא שלי לא נטשה אותי.‬
‫היא מתה.‬
‫היא רצתה להפסיק להיות פרוצה‬ ‫ואבא שלי התפוצץ עליה.‬
‫הייתי בן שש.‬
‫השנים איתה היו הטובות בחיי.‬
‫נו, רואה? אנחנו דומים.‬
‫גם אתה מתגעגע אליה.‬
‫לא, אנחנו בכלל לא דומים.‬
‫לך לישון או שאכסח אותך.‬
‫נו? תטעם, פחדן.‬
‫לא פחדן, אני פשוט מעדיף דגים מבושלים.‬
‫כל הטעם אובד בבישול.‬
‫תהיה גבר.‬
‫טעים, נכון?‬
‫קח.‬
‫על החודשיים הראשונים.‬
‫תעשה חיים.‬
‫תודה.‬
‫בוא.‬
‫מתאים לך? שלך.‬
‫- מהירות -‬
‫אני צעיר וכל החיים לפניי.‬
‫אני יודע.‬
‫לא אתחנף לאושר.‬
‫אם הוא יגיע, מעולה.‬
‫אם לא, למי אכפת?‬
‫אנחנו לא מאותו גזע.‬
‫זהירות, ילדים.‬
‫טוב. תפוס אותי.‬
‫תפוס אותי!‬
‫מה לעזאזל את מעשנת?‬
‫בטעם תות.‬ ‫-תות?‬
‫לא אוהבת?‬ ‫-תנשפי לכיוון אחר.‬
‫זה דוחה. תות?‬
‫לעשן צריך להיות ריח של טבק,‬ ‫לא של סלט פירות.‬
‫בחיים לא אצליח להיגמל.‬
‫כי אין לך משמעת.‬
‫תמיד היה ככה, תמיד.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לשירותים.‬
‫לולה גרה מתחתינו.‬
‫כגבר היא זכתה באליפות אגרוף במשקל בינוני.‬
‫כיבדו אותה בשכונה,‬
‫כי אחרת היא הייתה מכסחת להם את הצורה.‬
‫מה קרה?‬
‫אבא שלי זכר את יום ההולדת שלי.‬
‫זה טוב, לא?‬ ‫-לא.‬
‫אני יודעת שזה סתם תירוץ.‬ ‫הוא רוצה להכיר את באבו.‬
‫את הנכד הוא רוצה, את הבת לא.‬
‫אין מצב שניסע לגליציה.‬
‫מתי היא חוזרת?‬
‫אלך לבדוק מה איתה.‬
‫שנינו נגד מומו.‬
‫זהירות. אתפוס אותך. תפסתי.‬
‫קדימה, תפוס אותנו!‬ ‫אתה לא יכול. אנחנו מהירים מדי.‬
‫מומו, אני לא מוצאת אותה. בוא איתי.‬
‫לך לשם, אני לשם.‬
‫מותק?‬
‫איפה היא?‬
‫מותק?‬
‫מאדאם רוסה?‬
‫מותק?‬
‫מאדאם רוסה?‬
‫מאדאם רוסה!‬
‫מאדאם רוסה, את שומעת אותי?‬
‫היי, מה אתה עושה כאן?‬
‫תראי מה מצאתי.‬
‫הנעליים שלי. כן, תן לי אותן.‬ ‫-מותק?‬
‫מותק?‬
‫איפה היית? נעלמת פתאום.‬
‫מה…‬
‫חם מאוד, היא הלכה לשאוף אוויר צח. נכון?‬
‫כן. כמובן.‬
‫נכון.‬
‫בפעם הבאה תגידי לי.‬
‫הפחדת אותנו.‬
‫סליחה.‬
‫מוטב שנלך. כבר מאוחר.‬
‫לא רע.‬
‫אני טוב בדברים שאני לא סובל.‬
‫אם כך תצליח בבית הספר.‬ ‫-חוץ מזה.‬
‫היית נשוי פעם, מר חמיל?‬
‫בטח.‬
‫הייתה לי אישה יפהפייה.‬
‫איפה היא?‬ ‫-בגן עדן.‬
‫שתנוח על משכבה בשלום.‬
‫אתה לא מרגיש בודד?‬
‫יש לי שטיחים וספרים.‬
‫אי אפשר לחבק ספרים ושטיחים.‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬
‫אתה זקן ורווק, מאדאם רוסה זקנה ורווקה, אז…‬
‫אתה מנסה לשדך בינינו?‬
‫למה לא? תביא אותה לכאן ותנשק אותה.‬
‫ככה היא תרד ממני.‬
‫איזו נדיבות.‬
‫הבעיה היא שאסור לי להתחתן עם יהודייה.‬
‫מאדאם רוסה כבר לא יהודייה, היא סתם זקנה.‬
‫גם זקנים אנוכיים מדי בשביל לגור יחד.‬
‫טוב, לפחות ניסיתי.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫מאדאם רוסה?‬
‫מאדאם רוסה!‬ ‫-מדרגות! הם במדרגות!‬
‫מי?‬
‫מאדאם רוסה, תפתחי.‬ ‫-לך!‬
‫תפתחי לי.‬ ‫-תביא את המזוודה.‬
‫תקרא ללולה, מהר!‬ ‫-מאדאם!‬
‫שקט!‬
‫מומו, מה קרה?‬
‫היא לא עונה ולא פותחת את הדלת.‬
‫מותק? מותק, תפתחי את הדלת.‬
‫מה את עושה שם?‬
‫המדרגות.‬ ‫-מותק?‬
‫המדרגות…‬ ‫-מה קורה, מותק?‬
‫המדרגות…‬ ‫-לא, תירגעי.‬
‫הכול בסדר. אל תדאגי, זו אני.‬
‫המדרגות…‬ ‫-מומו.‬
‫מומו, תקרא לד"ר כהן.‬ ‫-טוב.‬
‫מצבה של רוסה השתפר.‬
‫היא רגועה וצלולה.‬
‫מה קרה לה?‬
‫אני לא יודע. הכול אפשרי.‬
‫היא עייפה.‬
‫אני צריך לקבוע לה סי-טי.‬
‫כדי לבדוק כמה דברים, הדם, החמצן…‬
‫אין זרימה תקינה.‬
‫ואז…‬
‫אצטרך לטפל בך.‬
‫מה אני קשור? טוב לי פה עכשיו.‬
‫נראה לך שהיא תחלים?‬
‫לא יודע.‬
‫אולי כדאי להתפלל.‬
‫אני אתפלל.‬
‫תתפלל, אני אבדוק מה שלומה.‬
‫מאדאם רוסה, מה את עושה כאן?‬
‫תחזרי למיטה, קר.‬
‫לא, טוב לי כאן. אל תדאג.‬
‫לא התחשק לי להישאר במיטה.‬
‫חוץ מזה, כאן אני יכולה לחשוב, להרהר…‬
‫יוסף אומר שזו מערת העטלף שלך.‬
‫יש בזה משהו.‬
‫באושוויץ הייתי מסתתרת מתחת לרצפת הצריף.‬
‫זה היה המקלט שלי.‬
‫קצת כמו המקום הזה. הייתי בגילך.‬
‫האוסוויץ'?‬
‫השם לא אומר לך שום דבר.‬
‫לא נורא.‬
‫אל תתייחס למה שאני אומרת.‬
‫אני זקנה עכשיו.‬
‫בוא הנה.‬
‫קניתי אותה מזמן בשוק.‬
‫אלה מימוזות. רואה?‬
‫לפני המלחמה הוריי שכרו בית‬ ‫עם חצר כזאת, קרוב לוויארג'ו.‬
‫באביב עצי המימוזה התמלאו בפרחים צהובים.‬
‫בכיתי מרוב היופי שלהם.‬
‫אני מוכנה לוותר על כל הזיכרונות שלי‬ ‫רק כדי לשמור על זה.‬
‫מומו,‬
‫לא משנה מה יקרה,‬ ‫אני לא רוצה להיות בבית חולים.‬
‫אני אומרת לך כי אתה אומנם קשוח‬
‫ולפעמים חרא קטן,‬
‫אבל מילה שלך זו מילה.‬
‫אפילו אם זה יהיה הכרחי?‬ ‫-לא.‬
‫אני מכירה רופאים היטב.‬
‫הם מוכנים לענות אנשים,‬ ‫העיקר שתהיה להם מדליה יפה על התחת.‬
‫הם מבצעים ניסויים באנשים, באמת.‬ ‫חוויתי את זה.‬
‫אני לא רוצה לעבור את זה שוב.‬
‫תבטיח לי.‬
‫מבטיח.‬
‫תגיד בעברית. עדיף.‬
‫גם אני רוצה ללכת לבית הספר.‬
‫אבל מאדאם רוסה אמרה שישר יתפסו אותי.‬
‫כי אני לא רשום.‬
‫יש לך מזל.‬
‫היא ישנה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫ככל שחלף הזמן היו למאדאם רוסה‬ ‫יותר עליות ומורדות.‬
‫לפעמים היא הייתה צלולה‬
‫והצליחה לבשל קרפיונים בסגנון יהודי‬ ‫מבלי לפשל.‬
‫אבל לפעמים‬
‫היא הסתגרה בתוך עולם משלה והפסיקה לדבר.‬
‫בינתיים, הייתי מנצל את הזמן‬ ‫כדי להשיג לקוחות חדשים.‬
‫אני עוזב.‬
‫להתראות.‬
‫איך מתנגן השיר?‬
‫באבו יודע לנגן, אני לא.‬
‫אתגעגע אליך.‬
‫אני לא אתגעגע.‬
‫סוף סוף יהיה לי חדר משלי.‬
‫אמרתי לך שהיא תחזור.‬
‫גם אני אתגעגע אליו.‬
‫אבל צריך לשמוח בשמחתו.‬
‫ברגע שמאבדים כל תקווה…‬
‫דברים טובים קורים.‬
‫זה מנחם.‬
‫אל תאשים את המזגן בחום האימים הזה.‬
‫תיזהר!‬
‫סיפרתי לך על "עלובי החיים", נכון?‬
‫כיצד ויקטור הוגו מלמד אותנו שהכול יחסי.‬
‫בעיקר טוב ורע.‬
‫זה תלוי באנשים שפוגשים ובהקשבה שלנו להם.‬
‫מומו, אני יודע מה אתה עושה‬ ‫בבית הספר ובשכונה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני מכיר את אלה שאתה מסתובב איתם‬ ‫ואת הבוס שלך.‬
‫אני יודע שבעיניך הם המשפחה שלך עכשיו‬
‫ושזה הפתרון הטוב ביותר לחיים שלפניך,‬
‫אבל זה לא נכון.‬
‫תלשין עליי?‬
‫ממש לא.‬
‫זה לא ישנה אותך. נהפוך הוא,‬
‫אני רוצה שתקבל אחריות.‬
‫מה אתה רוצה? אתה לא אבא שלי!‬
‫אני לא צריך ממך שום דבר!‬
‫- עלובי החיים -‬
‫יש לי הודעה חשובה.‬
‫החלטתי להיענות להזמנה של אבי.‬
‫באמת?‬
‫ניסע לגליציה כדי שיכיר את באבו.‬
‫את בטוחה?‬
‫ממש לא.‬
‫מה אמרתי לך? בלי טלפונים בשולחן.‬
‫הוא לא שלי. שלי בסלון.‬
‫אם כך, של מי הטלפון?‬
‫מאיפה גנבת אותו?‬
‫תן לי. קדימה, תן לי אותו.‬
‫לא נותן לך שום דבר.‬
‫זה הטלפון שלי.‬
‫איך השגת אותו?‬
‫סחרתי והרווחתי אותו.‬
‫אם לא מתאים לך, תתחפפי.‬
‫מומו!‬
‫-עזבי אותו.‬
‫אין טעם.‬
‫אני לא יודע כמה זמן נשאר לה.‬
‫אבל לא הייתה לי ברירה.‬
‫בבית החולים יוכלו לטפל ברוסה.‬
‫היא לא יכולה להישאר כאן.‬
‫היא תתחיל להתעלף בתדירות גבוהה יותר.‬
‫צריך להשגיח עליה ולטפל בה,‬
‫ליתר ביטחון. מבינה?‬
‫כן.‬
‫זה הפתרון היחיד.‬
‫אני מבינה.‬
‫זה לא נכון שהטבע עושה הכול טוב.‬
‫הטבע פועל באקראי.‬
‫לפעמים אלו פרחים וחיות,‬
‫ולפעמים זו זקנה שאסור לה לצאת מבית החולים.‬
‫אבל הבטחתי משהו למאדאם רוסה.‬
‫והיא נתנה בי אמון.‬
‫היי.‬
‫מי אתה?‬
‫מומו. את מעמידה פנים שאת לא מכירה אותי?‬
‫אני יודע שאת כועסת.‬
‫אני יודע מה את רוצה.‬
‫אני לא טיפש.‬
‫אני אחזור ואעזור לך.‬
‫אבל כשאחזור את צריכה לעזור לי,‬ ‫כי אני לא מסוגל לבד.‬
‫בסדר?‬
‫שמעתי על הזקנה.‬
‫בוא איתי.‬
‫קדימה, בוא!‬
‫בשביל זה יש חברים.‬
‫תרגיש בבית.‬
‫חיכיתי לבן שלי.‬
‫יש לו יום הולדת.‬
‫לא התראינו כבר חודש, ציפיתי לזה.‬
‫אבל האימא המחורבנת שלו‬ ‫אף פעם לא מכבדת את הכללים.‬
‫מבטיחה בלי סוף,‬ ‫ובסוף מתקשרת וממציאה תירוצים.‬
‫לשנינו היה יום מחורבן.‬
‫בוא נחגוג.‬
‫שב.‬
‫נרדמת בעמידה? שב.‬
‫לחיינו.‬
‫שכח מזה. תמשיך הלאה.‬
‫קח.‬
‫נו?‬
‫הכול פה.‬
‫לא הבנתי. אתה מתפטר?‬
‫יודע מה הבעיה שלך?‬
‫אתה חושב שהכבוד שצברת לא מגיע לך.‬
‫אם תעזוב, אתה גמור אצלי.‬
‫גמור אצל כולם.‬
‫ברור לך?‬
‫סליחה.‬
‫מוגזם?‬
‫אבא אוהב אדום.‬ ‫-את יפהפייה.‬
‫מומו, תישאר אצל ד"ר כהן. מבטיח?‬
‫אל תדאגי.‬ ‫-טוב.‬
‫- מחלקה גריאטרית -‬
‫אני אוציא אותך מכאן, אבל בלי שטויות.‬
‫לא…‬
‫לא יכול יותר.‬
‫איזו שלווה.‬
‫מה?‬
‫צריך לזוז.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הם יחזרו?‬
‫לא.‬
‫- ויארג'ו -‬
‫לא.‬
‫תשתי.‬ ‫-לא.‬
‫את צריכה לשתות.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫עצמי עיניים.‬
‫מי יפקח אותן שוב?‬
‫אז אל תעצמי.‬
‫מה זה?‬ ‫-מימוזות.‬
‫איזה יופי.‬
‫לא מצאתי אמיתיות.‬
‫זו המתנה הכי יפה שקיבלתי בחיי.‬
‫אתה ילד טוב.‬
‫אם תרצה, תוכל לבוא לגור אצלי.‬
‫נהיה מאושרים יחד.‬
‫שב ושתה קצת מים.‬
‫מומו?‬
‫אמרתי לך להישאר אצל ד"ר כהן.‬
‫מומו?‬
‫חכה! לאן אתה הולך?‬
‫מומו?‬
‫מומו!‬
‫עצור!‬
‫מומו, תפתח את הדלת!‬
‫מומו, תפתח! מה אתה עושה?‬
‫מה קורה, מומו? תפתח את הדלת!‬
‫נחכה לך שם.‬
‫"כשכבר אין לך מילים‬
‫אני כאן‬
‫אולי המילים היחידות שתצטרך הן‬
‫אני כאן‬
‫כשאתה לומד לשרוד‬
‫ומשלים עם הבלתי אפשרי‬
‫איש לא מאמין לך‬
‫אני אאמין‬
‫אינני יודעת‬
‫מה יעלה בגורלך‬
‫אבל אם אתה רוצה, אם אתה רוצה אותי‬
‫אני כאן‬
‫איש לא שומע אותך‬
‫אבל אני אשמע‬
‫כשאתה מאבד את דרכך‬
‫אני כאן‬
‫כשאתה בורח או מתגונן‬
‫אני כאן‬
‫כאשר להיות בלתי נראה‬
‫נורא יותר מאשר לא להיות בחיים‬
‫איש אינו רואה אותך‬
‫אני אראה‬
‫אינני יודעת‬
‫מה יעלה בגורלך‬
‫אבל אם אתה רוצה, אם אתה רוצה אותי‬
‫אני כאן‬
‫איש אינו רואה אותך‬
‫אבל אני אראה‬
‫אהבה דורשת קסם ומציאות‬
‫אבל לפעמים כל מה שצריך‬
‫כבר נמצא שם‬
‫בחיים שלפניך‬
‫אינני יודעת‬
‫מה יעלה בגורלך‬
‫אבל אם אתה רוצה, אם אתה רוצה אותי‬
‫אני כאן‬
‫איש אינו רואה אותך‬
‫אני אראה‬
‫איש לא מאמין לך‬
‫אבל אני אאמין"‬
‫- צילומי הסרט הושלמו‬ ‫בתקופת מגיפת הקורונה. -‬
‫- הבמאי והמפיקים מודים לשחקנים ולצוות‬ ‫על שהוציאו את הסרט לפועל. -‬
‫תרגום כתוביות: אלון פיינר‬