Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- סרט מקורי של NETFLIX -‬
‫- מלון רוזוולט -‬
‫אנחנו עשינו…‬
‫את זה…‬
‫ב…‬
‫בפעם האחרונה…‬
‫שאנחנו…‬ ‫-מותק!‬
‫רד הנה! הוא תכף מגיע!‬
‫- גמ"ג -‬
‫מותק, תזדרז!‬
‫ההילוך החוזר…‬ ‫-הוא מגיע! בוא כבר!‬
‫זה היה נבדל. השופט מטומטם!‬ ‫-אתה עיוור.‬
‫רמירו. חואנצ'ו, תעזור לי.‬
‫תכבה את הטלוויזיה, בבקשה. הוא בא.‬ ‫-כן.‬
‫מי שמתעצבן, מפסיד.‬ ‫-אל תדבר איתי!‬
‫את עדיין מעשנת, לוסילה? תכבי את הסיגריה.‬
‫ותכבי את האור! הוא כאן.‬
‫טוב, בסדר!‬
‫הוא כאן.‬
‫מוכנים?‬
‫הפתעה!‬ ‫-הפתעה!‬
‫מה זה?‬
‫סבא!‬ ‫-הינה הוא!‬
‫ילד שלי!‬
‫מזל טוב, אחי.‬ ‫-תודה רבה!‬
‫סבתא!‬ ‫-מזל טוב, מתוק שלי.‬
‫מה התפקיד החדש שלך?‬
‫שותף זוטר.‬
‫מזל טוב, אחי.‬
‫תודה רבה!‬ ‫-אתה שמח?‬
‫כן, מאוד.‬
‫ולא מפריע לך שהבוס שלך גזען?‬
‫כן, אבל… לא, יהיה בסדר.‬
‫יש לי הפתעה לוויל.‬
‫מתנה.‬
‫למה לא סיפרת לי? מה זה?‬
‫חכי ותראי, מותק. חכי ותראי.‬
‫כי…‬
‫לא, האחיינית שלו שמה אותו שם…‬
‫- אוניברסיטת לוס אנג'לס -‬
‫- תיכון -‬
‫- אוניברסיטת לוס אנג'לס -‬
‫- פרס הגאון -‬
‫- הכנה לפסיכומטרי -‬
‫תתעורר, ילדון.‬
‫בוא נצא לסיבוב.‬
‫ברצינות, סבא?‬
‫מתי תפסיק להפחיד אותי?‬
‫לעולם לא.‬
‫אבל, סבא…‬
‫זאת לא בקשה.‬
‫בסדר.‬
‫שים את הטלפון בצד.‬
‫אתה דבוק לטלפון כל היום.‬
‫סליחה, סבא. זה…‬
‫זה הבוס שלי.‬
‫ביום שבת?‬
‫סליחה. אני מקשיב.‬
‫אמרתי שיש לי הפתעה בשבילך.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫לקח לי הרבה זמן לחזור לכאן.‬
‫המדבר אכזרי מאוד.‬
‫תחייך.‬
‫אין קליטה, ואני חייב לשלוח הודעה.‬
‫ילדון?‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫גם סבתא.‬
‫בכל ההישגים שלך.‬
‫הלימודים, העבודה והקידום הזה.‬
‫תודה, סבא.‬
‫אבל עבודה היא לא הכול בחיים, גיירמו.‬
‫אני דואג לך.‬
‫שוב חזרנו לזה?‬ ‫-כן.‬
‫אני דואג כי אין לך חברים.‬
‫יש לי חברים.‬ ‫-חברים בגילך.‬
‫אני דואג כי אתה לא מתעניין‬
‫בהיסטוריה שלך, בתרבות שלך, בשורשים שלך.‬
‫אף פעם לא הייתה לך חברה.‬
‫או חבר, אם זה מה שאתה מעדיף.‬ ‫-סבא.‬
‫גיירמו…‬
‫אתה צריך ללמוד לחיות.‬
‫אתה צריך לחיות באמת, לא רק להתקיים.‬
‫לחיות!‬ ‫-אני יודע, סבא.‬
‫אני יודע. דיברנו על זה, אבל…‬
‫אני בסדר. זה בסדר. יש לי…‬
‫כמה…‬
‫שאיפות שאני רוצה להגשים, אתה מבין?‬
‫יש לי הרבה שאיפות.‬
‫אני אגיע רחוק.‬
‫ללכת לכנסייה?‬
‫שתוק, תפגין קצת כבוד.‬
‫אל תרים עליי את הקול.‬
‫- כעבור שנה -‬
‫אודל ואודל, בוקר טוב. איך אפשר לעזור?‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-היי.‬
‫היי, בוס.‬
‫היי, סנג'יי. מה קורה?‬
‫רציתי לשאול אותך על הספרים שהזכרת.‬
‫אחי ניגש לפסיכומטרי, והוא צריך להתכונן.‬
‫בטח, אביא אותם מחר.‬
‫תודה, אחי.‬ ‫-כן.‬
‫ויל היקר,‬
‫אני כותב לך במחברת הזאת כמתנה.‬
‫תמצא כאן רשימה של מקומות‬ ‫ודברים לעשות במקסיקו סיטי.‬
‫לפני הרבה שנים,‬
‫כשסבתא שלך ואני גרנו שם,‬
‫טיילנו במקומות האלה.‬
‫אולי המקומות האלה השתנו,‬
‫אבל בכל זאת שווה לבקר בהם.‬
‫מתוק שלי…‬
‫זה היה ביום שקיבלת את הקידום.‬
‫ביום המסיבה, סבא שלך אמר,‬ ‫"יש לי מתנה בשבילו".‬
‫אבל הוא מעולם לא אמר לי כלום על זה.‬
‫עוד אחורה.‬
‫כשחואנצ'ו הכיר לי את סבא שלך,‬
‫בכנות,‬
‫לא חיבבתי אותו. הוא לא היה הטיפוס שלי.‬
‫ואז, יום אחד,‬
‫הוא בא העירה לשיר לי סרנדה.‬
‫אבל הוא טעה בבית,‬
‫והלך לבית של השכנה בהמשך הרחוב.‬
‫כולם שמעו על זה.‬
‫אתה צוחק?‬
‫שמעת את זה מיליון פעם. אלוהים!‬
‫כן. אני יודע, סבתא.‬ ‫אני פשוט אוהב את הסיפור.‬
‫אפשר?‬
‫"בחרתי בך.‬
‫כן, בך. הבנתי שמצאת את נקודת התורפה שלי.‬
‫היית היחידה שידעה איך להרגיע‬ ‫את נפשי חסרת המנוח.‬
‫בחרתי בך כי היית שווה את זה.‬
‫היית שווה את הסיכון‬
‫ואת החיים שלי.‬
‫פפה."‬
‫לא ייאמן!‬
‫כן.‬
‫כשגרנו במקסיקו סיטי, הוא כתב לי שיר‬
‫ביום שישי האחרון של כל חודש.‬
‫הוא היה רומנטיקן בנשמה.‬
‫מה קורה, אבא? איפה אתה? הילד עוזב.‬
‫איך… תוספת זמן?‬
‫מי הבקיע?‬
‫אתה בטוח?‬
‫חכה לי.‬ ‫אני כבר בא, אני רק אומר לו שלום זריז.‬
‫את תהיי בסדר?‬
‫ברור. אל תדאג.‬
‫אנחנו נטפל בה, נכון?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אבא שלי אומר שהוא לא יגיע. הוא עסוק בחנות.‬
‫בסדר.‬
‫לוסי, תודה שהשכרת לי את הדירה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫כשתקבל את המפתחות שלך,‬
‫תן את המכתב הזה לדניאל, בבקשה.‬
‫דניאל. המכתב.‬
‫בסדר, אין בעיה.‬ ‫-לקחת את המצלמה?‬
‫הדרכון שלך?‬ ‫-כן.‬
‫המחברת של סבא?‬ ‫-כן.‬
‫תחתונים? אתה בדרך כלל שוכח.‬ ‫-כן, סבתא.‬
‫אתה נוטה לשכוח.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אני רק אומרת…‬
‫זה בסדר. אני אהיה בסדר.‬
‫טוב, אני צריך ללכת.‬ ‫-נסיעה טובה!‬
‫ביי.‬ ‫-בהצלחה, ויל.‬
‫לא שכחת משהו?‬
‫אלוהים יברך אותך, יקירי.‬
‫תודה, סבתא. נתראה בקרוב.‬
‫תודה, ביי!‬ ‫-יאללה, תותח!‬
‫שותפה?‬
‫שותפה.‬
‫שותפה!‬
‫היי, העוף שלך נשרף.‬
‫אתה לא קירח.‬
‫גילחת את הראש. יש הבדל.‬ ‫-אם אין לי שיער, אני קירח. פשוט מאוד.‬
‫אתה לא קירח. הוא קירח.‬
‫לא. תקשיב, זה…‬
‫זה כמו לצבוע את השיער שלך באדום‬ ‫ולומר שאתה ג'ינג'י.‬
‫אתה לא ג'ינג'י, רק צבעת את השיער! הבנת?‬
‫נכון.‬ ‫אתה יכול להפסיק להיות קירח, הוא לא יכול.‬
‫אם אני לא קירח, מה אני?‬
‫זה בולשיט, אתה לא קירח. אין מצב!‬
‫אני מוכנה.‬ ‫השליח הלך לאיבוד, הוא יגיע עוד מעט.‬
‫נחשי מי רווק? הדודן שלי חררדו.‬
‫תקשיב…‬
‫שאלת אותה, "נחשי מי רווק?"‬
‫אז מה?‬ ‫-היא צריכה לשאול, "מי רווק?"‬
‫זאת חידה.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫הבנתי מה אתה מנסה לעשות, אבל לא.‬
‫אני לא מעוניינת. תודה.‬
‫איזו ממורמרת.‬
‫מישהו מתקשר אליי. סליחה.‬ ‫-הוא מציאה.‬
‫ידעתי שהם ייפרדו. ראיתי אותם עם החברה שלי,‬ ‫ואמרתי לה שהם ייפרדו.‬
‫יש לך חברה?‬ ‫-כבר לא.‬
‫כמה זמן?‬
‫ארבעה… לא, חמישה ימים.‬
‫חמוד. חמישה ימים.‬
‫זה היה נהדר,‬ ‫אבל התקשורת בינינו הייתה מוזרה.‬
‫לא הצלחתי לדבר איתה.‬ ‫-למה?‬
‫היא הייתה חירשת.‬ ‫-חירשת?‬
‫כלומר, היא חירשת.‬
‫אשכרה חירשת?‬ ‫-שפת סימנים?‬
‫חירשת.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫אף מילה.‬ ‫-ביי.‬
‫התקבלתי למחזה של מנולו.‬
‫כן!‬ ‫-באמת?‬
‫קיבלתי את התפקיד!‬ ‫-נהדר!‬
‫כל הכבוד. מזל טוב.‬
‫נהדר! איזה תפקיד?‬
‫אני ממלאת המקום של לודוויקה פלטה!‬
‫כן! התפקיד הראשי!‬
‫ממלאת מקום?‬
‫כן!‬
‫שחקנית מחליפה.‬
‫כן!‬
‫את על הספסל.‬
‫למה אתה אומר את זה ככה?‬ ‫-לא.‬
‫אני אעשה חזרות ואלמד את הטקסט.‬ ‫-מגניב מאוד.‬
‫זו ההתחלה.‬ ‫-לחיים.‬
‫למה אתם לא מפרגנים לי?‬
‫אנחנו…‬ ‫-אתם חברים שלי.‬
‫בדיוק. זה נהדר.‬
‫השליח של הפיצה כאן.‬ ‫הוא יבין את החשיבות של זה.‬
‫כלומר…‬ ‫-אלוהים! באמת תודה!‬
‫השליח של הפיצה.‬ ‫-כן, תיכנס.‬
‫דפוקים.‬
‫מסי על הספסל. טוב, לפעמים.‬
‫שלום.‬
‫סליחה.‬
‫אני מחפש את…‬
‫אבא שלך. ערב טוב, אדוני.‬
‫אני אבא שלך?‬
‫אני מבוגר ממנה בעשר שנים, אחי.‬
‫זה היה…‬
‫את מי אתה מחפש?‬
‫את מר דניאל.‬
‫גיירמיטו?‬
‫מר דניאל?‬
‫גברת דניאל.‬
‫זה שם צרפתי.‬
‫ברוך הבא!‬
‫מה דעתך?‬
‫וואו.‬ ‫-כן, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-זה הבית שלך.‬
‫זה המטבח, כמובן.‬
‫תרגיש חופשי להשתמש במה שאתה רוצה.‬
‫רק תנסה לא לשרוף את הדירה.‬
‫בטח, אל תדאגי.‬ ‫-ו… זהו זה.‬
‫תודה.‬ ‫-אל תודה לי. תודה לסבתא שלי.‬
‫סבתא שלך?‬
‫לוסילה.‬
‫אה, בסדר.‬
‫מה שלומה? היא עדיין…‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫טוב, כן.‬
‫אבל עכשיו יש לה…‬
‫סיגריה אלקטרונית.‬
‫טוב, הינה המפתחות שלך.‬
‫בבקשה, אל תאבד אותם. זה הצרור היחיד שלי.‬
‫טוב, אז…‬
‫אני הולכת.‬
‫כן.‬
‫לא שכחת משהו?‬
‫בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫המכתב, ויל.‬
‫אתה אמור לתת לי מכתב.‬
‫כן, ברור. המכתב.‬
‫רק שנייה.‬
‫לא, אל תדאג.‬ ‫-סליחה. אני…‬
‫אני לא יודע…‬
‫לא.‬ ‫-הכול טוב. יופי, תודה.‬
‫טוב, אם אתה צריך משהו,‬
‫יש סופרמרקט לא רחוק מכאן, אז…‬
‫אתה יכול לקנות שם מצרכים.‬
‫- לוויל -‬
‫מה?‬
‫קח, תראה.‬
‫השם שלך כתוב פה.‬
‫אתה רואה?‬
‫תפתח אותו.‬ ‫-לא.‬
‫תפתח.‬ ‫-לא.‬
‫תפתח אותו.‬
‫מה כתוב?‬ ‫-כלום.‬
‫מה כתוב?‬ ‫-לא, שום דבר.‬
‫אפשר לקרוא?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫כתוב שם…‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני גרה בדירה ממול, אם אתה צריך משהו.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫מה זה?‬
‫זה מבצע.‬
‫משקפיים חינם בקנייה של שתי שישיות בירה.‬
‫כדי שתוכל לתת בראש.‬
‫משקפיים חמודים.‬
‫פאק…‬
‫כן, שדדו אותי! לקחו לי את הארנק,‬ ‫את הכסף ואת כל כרטיסי האשראי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫תודה לאל שאתה בסדר, גיירמו. איזה מזל.‬
‫התקשרתי לבנק, אבל הוא נפתח רק בשמונה.‬
‫נו, אז הוא תכף נפתח.‬
‫ויש שם…‬
‫יש סניפים במקסיקו כמו הסניפים שיש פה?‬
‫אני לא יודע. אתקשר ואברר מה אפשר לעשות.‬
‫אין לי כסף לאוכל.‬
‫אוי, מתוק שלי. איך זה קרה?‬
‫מתוק…‬
‫רגע, יש לי רעיון.‬
‫אני כבר חוזרת אליך.‬
‫סבתא?‬
‫סידרתי הכול.‬
‫מה?‬
‫אעביר לך כסף דרך דניאל.‬
‫לוסי תעשה את זה.‬
‫כן, סבתא. תודה רבה.‬
‫אין בעד מה, מתוק.‬
‫מתחילים, מותק!‬
‫מי זה?‬
‫גיירמו מולינה ג'קסון.‬
‫מי?‬
‫ויל.‬
‫תיכנס, גיירמיטו.‬
‫טוב, תראה…‬
‫תודה.‬
‫את בטוחה שזה בסדר?‬ ‫-בטוחה, כן.‬
‫אל תדאג. תקשיב, הבנק סגור היום,‬ ‫אז אתן לך את השאר מחר.‬
‫זה בסדר? אם אתה רוצה, נדבר מחר ונקבע שעה.‬
‫בסדר. מגניב.‬ ‫-מגניב.‬
‫אפשר לקבל את המספר שלך?‬
‫כן, בטח. תן לי את הטלפון שלך. רק רגע…‬
‫את רוצה את שלי, ליתר ביטחון?‬
‫ברור.‬ ‫-בסדר.‬
‫ברור, כן.‬
‫ויליאם. ו'…‬
‫למה…‬
‫למה שלא תשמרי אותו בנייד?‬
‫אין לי. אני לא אוהבת טלפונים ניידים.‬
‫אני מאמינה שטלפונים ניידים‬ ‫הם כלי שנועד לשעבד אותנו, אתה יודע?‬
‫לגמרי.‬
‫גם לי אין.‬
‫כלומר, אין לי… גם אני לא אוהב…‬
‫אחלה. המספר שלך?‬
‫כן. זה…‬
‫שלוש-אחת-אפס…‬ ‫-שלוש-אחת-אפס…‬
‫"ויל".‬
‫- אכסנייה‬ ‫אוכל מקסיקני -‬
‫"נכון שדני מקסימה?‬
‫קח אותה לקולנוע, היא אוהבת סרטי אימה.‬
‫נשיקות, לוסילה."‬
‫"תצחיק אותה, תהיה מנומס,‬
‫אבל שחק אותה קשה להשגה.‬
‫רמירו."‬
‫וזה החביב עליי מכולם.‬
‫"אל תתנהג כמו עצמך.‬
‫תשכב איתה.‬
‫חואנצ'ו."‬
‫בסדר.‬
‫תרצה לשתות משהו?‬
‫יש מסקל?‬
‫אנשים שותים טיפה, וישר משתכרים.‬
‫"בשביל מבט,‬
‫העולם.‬
‫בשביל חיוך,‬
‫השמיים.‬
‫בשביל נשיקה…‬
‫אני לא יודע מה הייתי נותן בשביל נשיקה!"‬
‫גוסטבו אדולפו בקר.‬
‫פפה.‬
‫ויל.‬
‫מלצר, מסקל לכולם על חשבוני!‬
‫אוי, לא!‬
‫בטו!‬
‫בסדר! אני בדרך. אל תבכה.‬
‫בסדר, ביי.‬
‫ויל?‬
‫נגמר לי כל הכסף.‬
‫- לשיר עם מריאצ'י -‬
‫- להשתכר ממסקל -‬
‫בבקשה!‬
‫תודה, דניאל.‬ ‫-בשמחה.‬
‫ותקרא לי "דני".‬
‫בסדר, דני.‬
‫נתראה, בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-שמור על עצמך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני לא אשתה שוב מסקל.‬
‫אכלת ארוחת בוקר?‬
‫באילו מקומות ביקרת?‬
‫לא הרבה, זה מסובך.‬
‫נשחק משחק. "שאלות מהירות".‬
‫יש לך חברה?‬
‫חבר?‬ ‫-לא.‬
‫הדבר הכי גרוע שקרה לך?‬
‫נפרדנו אתמול.‬
‫אתה וליאו?‬ ‫-ברור, אלא מי?‬
‫למה?‬
‫בכנות, לא הייתי צריך להגיד…‬
‫לא משנה. סליחה, אני לא רוצה לדבר על זה.‬ ‫-טוב, בסדר גמור.‬
‫ויל?‬
‫הוא זרק אותי לטובת מישהו צעיר ממני.‬
‫זה…‬ ‫-מישהו עם…‬
‫איך אומרים?‬ ‫-שיער? זו המילה שחיפשת?‬
‫אני רק מתאר אותו.‬
‫דיברת על השיער שלו. הזכרת את זה.‬
‫יכולתי להזכיר את האף הגדול שלו.‬ ‫-שיער זה חשוב.‬
‫יש לך תסביך שיער.‬ ‫-ויל, המשחק.‬
‫קדימה, תענה.‬ ‫-כן.‬
‫פעם נסעתי…‬ ‫-למה הזכרת את השיער שלו?‬
‫כי…‬ ‫-יכולתי לדבר על האף הגדול שלו.‬
‫אבל לא, יש לו שיער ארוך.‬
‫היום הגרוע בחייך?‬ ‫-קדימה.‬
‫נסעתי עם סבא שלי למדבר.‬
‫הוא חצה את המדבר כדי להגיע לארה"ב.‬
‫והיינו קרובים מאוד.‬
‫חברים הכי טובים.‬
‫זהו?‬ ‫-זה היום הגרוע בחייך?‬
‫איזו טרגדיה! הייתם במדבר.‬ ‫-בטח.‬
‫חם שם.‬ ‫-כן, יש חיות בר…‬
‫ראית שם נחש? עכסן או משהו כזה?‬
‫והנחש הזדחל מתוך החול…‬ ‫-לא. מה שקרה זה ש…‬
‫סבא שלי מת מולי מהתקף לב.‬
‫שם.‬
‫טוב. וואו, סליחה.‬
‫סבא שלי רצה שאבלה כמה שבועות במקסיקו ו…‬
‫הוא הכין רשימה של דברים‬ ‫שהוא רצה שאעשה כאן.‬
‫אני מצטערת מאוד, ויל.‬
‫גם ההורים שלי מתים.‬
‫מה? באמת?‬ ‫-פאק.‬
‫שניהם?‬ ‫-בדיוק.‬
‫במדבר?‬
‫לא.‬ ‫-במדבר?‬
‫אפשר לקבל סוכר?‬ ‫-סליחה, אבל…‬
‫אתה יכול לפרט?‬ ‫-רק אם אתה רוצה.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-זה עובד…‬
‫אכפת לך?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אנחנו לא רוצים שתרגיש רע.‬ ‫-לא.‬
‫זה יעשה לך טוב.‬ ‫-אל תשאיר אותנו במתח.‬
‫כן, לא בשבילנו.‬
‫בשבילך.‬ ‫-בשבילך.‬
‫איך הם מתו?‬
‫ההורים שלך.‬ ‫-טוב…‬
‫לאימא שלי הייתה…‬
‫דלקת הצפק.‬
‫אבא שלי לקח אותה לבית החולים, למיון.‬ ‫-ואז…‬
‫היא מתה.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫הניתוח…‬
‫עבר בהצלחה רבה.‬
‫תודה לאל.‬
‫זה קרה כשהם היו בדרך הביתה.‬
‫הם היו במכונית ו…‬
‫הם…‬
‫מה קרה להם?‬
‫המכונית התפוצצה? מה?‬
‫הם התפוצצו?‬ ‫-לא, זו הייתה רכבת.‬
‫זו הייתה רכבת.‬
‫פגעה בהם רכבת? וואו.‬ ‫-פשוטו כמשמעו.‬
‫זה נורא. אני ממש מצטער.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא חושב שזה היום הכי גרוע בחייך?‬ ‫-כן.‬
‫הטרגדיה הכי גדולה?‬ ‫-לא.‬
‫לא, זה קרה כשהייתי תינוק, אז…‬
‫אני לא זוכר את זה בכלל.‬ ‫סבא וסבתא שלי גידלו אותי…‬
‫כבנם.‬
‫כמו באטמן.‬ ‫-לא.‬
‫אלפרד גידל את באטמן.‬
‫זה דומה יותר להארי פוטר.‬
‫לא.‬ ‫-ההורים שלו מתו.‬
‫הארי פוטר גדל אצל קוסמים בהאוורדס.‬ ‫כלומר, הוגוורטס.‬
‫הוא ספיידרמן.‬
‫לא, ספיידרמן גדל אצל…‬
‫דודה מיי.‬ ‫-אה, נכון.‬
‫דודה מיי ודוד בן?‬
‫זה כמו הסיפור של היידי.‬
‫כן, ברור.‬ ‫-היידי!‬
‫מזל טוב!‬
‫אתה במקום השני.‬ ‫-כן.‬
‫הדחת את דני מהמקום השני.‬
‫מי במקום הראשון?‬
‫אני. הרגע זרקו אותי.‬
‫ויל?‬
‫נעזור לך להשלים את הרשימה שלך.‬
‫מוזיקה אהובה?‬
‫בספרדית? בולרו.‬
‫ברצינות?‬
‫תסגרו את הפה.‬
‫- סוקאלו -‬
‫אתה מעדיף לבקש רשות או סליחה?‬
‫לבקש סליחה.‬ ‫-למה?‬
‫לא. בעצם, לבקש רשות.‬
‫לבקש רשות? למה?‬
‫אני לא בטוח. סליחה.‬
‫איפה ההורים שלך גרים?‬
‫במונטריי. ושלך?‬
‫סליחה.‬ ‫-לא.‬
‫- המוזאון לאומנות -‬
‫אם היית יכול ללכת מכות עם כל סופר בעולם,‬
‫במי היית בוחר?‬
‫סטיבן הוקינג.‬
‫המדען המשותק?‬
‫- הבית הכחול -‬
‫דני.‬
‫סרט אהוב?‬
‫ספר הג'ונגל. תפסיק.‬
‫ספורט אהוב?‬ ‫-באולינג.‬
‫מה?‬
‫בסדר, ושלך?‬ ‫-ריקוד.‬
‫זה לא ספורט.‬
‫- להכיר חברים -‬
‫זה טוב, "מגדלי הלוויין".‬
‫למה?‬
‫נעשה את זה הלילה.‬
‫תעברי ישר לחלק הזה. תשכחי מכל זה.‬
‫תרגישי בנוח.‬
‫צ'אבי, פראס, בואו הנה.‬
‫אני מדבר על כמה שינויים עם לודוויקה.‬
‫נעבור ישר ל…‬ ‫-תראו.‬
‫למה אתה עובד בפיננסים?‬
‫כדי להתעשר.‬
‫מגניב.‬
‫למה אתה מלצר?‬
‫אני שף, אידיוט.‬
‫בוא נלך לאכול טאקו.‬
‫שיט.‬ ‫-כן, אחי.‬
‫אל תסתובב.‬
‫מי זה?‬ ‫-אני אספר לך תכף. אל תסתכל.‬
‫אל תסתכל.‬ ‫-לא הסתכלתי.‬
‫פראס, איפה לודוויקה, לעזאזל? כבר מאוחר.‬
‫התקשרתי, היא לא עונה.‬
‫מה קרה?‬
‫היא לא מאחרת אף פעם.‬
‫שמעתי שיש עיכובים ברכבת התחתית.‬
‫לודוויקה לא נוסעת ברכבת התחתית.‬
‫בואו נאכל.‬
‫אני חושב…‬
‫שזה יהיה לא מנומס.‬
‫הצלחות האלה מהממות.‬ ‫-תודה.‬
‫כלומר, הן לא שלי, אבל…‬
‫הן מחרסינה?‬
‫כן.‬
‫חרסינה.‬
‫לא, הן לא מחרסינה.‬
‫הן הונגריות.‬
‫הונגריות?‬
‫מהונגריה?‬
‫איפה היית?‬ ‫-מצטערת, אחי.‬
‫נתקעתי פה לבד עם שניהם.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫סליחה. הייתי בתיאטרון. מה קורה?‬
‫איפה היית?‬ ‫-בתיאטרון.‬
‫אתם לא תאמינו מה קרה!‬
‫מה קרה?‬ ‫-מה?‬
‫לודוויקה נדרסה.‬
‫היא בסדר?‬
‫כן, היא בסדר.‬
‫זה לא רציני. היא פשוט…‬
‫לא תוכל לזוז כמה חודשים.‬ ‫-באמת?‬
‫אז היא לא תוכל לשחק בהצגה.‬
‫רגע. זה נורא.‬ ‫-ממש נורא.‬
‫היא מסכנה.‬ ‫-איזה אנשים דפוקים.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-מה קרה למכונית?‬
‫טוטאל לוס, נראה לי.‬
‫איך? מה?‬
‫היא כבדה.‬ ‫-היא בסדר?‬
‫היא ממש בסדר.‬
‫איזו הזדמנות!‬
‫ויל, אני השחקנית הראשית!‬ ‫-מה?‬
‫מזל טוב!‬ ‫-תודה.‬
‫מי זאת לודוויקה?‬
‫היא שחקנית.‬
‫ראית את "קרוסל"?‬
‫ככה-ככה…‬
‫אני לא בטוח מה לומר.‬
‫אל תגיד כלום.‬
‫ו… קאט!‬
‫מה דעתך?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫מעולה.‬ ‫-אהבת את הסצנה?‬
‫בכית?‬ ‫-אני על סף דמעות. תראי!‬
‫מושלם!‬ ‫-זה כל מה שרציתי.‬
‫ויל, נהנית?‬
‫כן, ברור. היה מעולה.‬
‫טוב, אני זזה.‬
‫תודה, רבותיי.‬
‫עזרתם לי להפוך לאחותה השלישית של פלטה.‬ ‫-לא.‬
‫הפלטה השלישית. בסדר.‬ ‫-בדיוק.‬
‫כן.‬ ‫-קרא לי "דניאליקה".‬
‫אהובי.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫רבותיי.‬
‫אני צריכה ללכת. הכוכבת הזאת…‬
‫זקוקה למנוחה כדי לזרוח.‬
‫ביי.‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫אתה מחבב אותה.‬
‫שתוק.‬
‫רוצה לבוא איתי לסופר?‬
‫טוב, בוא נלך.‬
‫זה בסדר.‬
‫דני חמודה, חכמה, מתוקה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מבריקה.‬
‫אתה…‬
‫אתה במקסיקו, נכון?‬
‫אתה כאן, זה חשוב.‬
‫אתה בריא, נכון?‬
‫גם זה חשוב.‬
‫כן. תודה.‬
‫מה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות?‬
‫ביי!‬ ‫-היי.‬
‫אולי…‬
‫אף פעם לא הייתי בזוגיות, אז…‬
‫זוגיות? לא.‬
‫לא אמרתי כלום על זוגיות.‬
‫רק אמרתי שתציע לה לצאת.‬
‫מעולם לא היית בזוגיות? בסדר.‬
‫לא. אני לא יודע. אני חוזר ללוס אנג'לס…‬
‫זה מושלם!‬
‫זה הכי טוב. בלי מחויבות.‬
‫משהו קליל לגמרי.‬
‫אם תיהנו יחד, מעולה.‬
‫אם לא תיהנו, לא קרה כלום.‬
‫פשוט תעזוב, וזה ייגמר.‬
‫התרחיש הכי טוב לשניכם.‬
‫טעמת אותם פעם?‬
‫לא.‬ ‫-הם נהדרים.‬
‫מאצ'ה?‬
‫מדהים!‬
‫הארנק שלך?‬
‫בוא נגיד שאני אקבל את העצה שלך ו…‬
‫אצא לדייט עם דני.‬
‫מה היית עושה במקומי אם לא היית…‬
‫אם לא הייתי…?‬
‫כן.‬
‫גיי?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫מבוגר יותר.‬ ‫-מבוגר יותר?‬
‫לא, לא מבוגר יותר.‬
‫זקן.‬
‫זקן? לך לעזאזל!‬
‫כן. מה היא אוהבת?‬
‫לא יודע. קוקו קריספיס.‬ ‫-קוקו קריספיס? בסדר.‬
‫לא, כלומר… לא.‬
‫היא אוהבת הכול.‬
‫היא אוהבת פרחים.‬
‫היא אוהבת בדיחות, ריקודים,‬
‫שירים.‬
‫בסדר.‬
‫אולי תנסה להיות יותר…‬
‫כיפי?‬
‫כלומר… תצחיק אותה, אחי.‬
‫קבל בדיחה.‬
‫זו לא ממש בדיחה, אבל זה מוצלח.‬
‫ידעת שקופים הם בעלי החיים היחידים‬ ‫שמביעים את הכעס שלהם‬
‫בהשלכת קקי על קופים אחרים?‬
‫מה?‬
‫למה שאני ארצה לדעת את זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫היי, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫בטח.‬
‫נכון ששיחקנו "שאלות זריזות" לפני כמה ימים?‬
‫"שאלות מהירות".‬
‫כן, בטו אמר ש…‬
‫הסיפור שלך הגיע למקום השני.‬
‫אבל…‬
‫מה הסיפור שלך?‬
‫אתה יודע, הסיפור הקלאסי.‬
‫לא, אני לא יודע.‬
‫גם בטו אוהב את המקום הזה?‬
‫מה תרצו?‬
‫בשבילי מסקל. רוצה גם?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה בירה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה לא אוהב מסקל?‬
‫אני אוהב, אבל לא בא לי כרגע.‬ ‫-לא. סבבה.‬
‫היי…‬
‫אז…‬
‫מה?‬ ‫-הסיפור שלך.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫הסיפור שלי.‬
‫הסיפור שלי הוא ש…‬
‫אני…‬
‫עמדתי להתחתן.‬
‫אבל…‬
‫מה קרה?‬
‫איך זה נגמר?‬ ‫-פשוט ככה.‬
‫בסדר.‬
‫מי הוא היה?‬
‫קוראים לו חאבייר.‬
‫והיינו יחד ארבע שנים‬
‫לפני שהתארסנו.‬
‫היינו…‬
‫תכננו לגור רחוק ממקסיקו סיטי אחרי החתונה,‬
‫כי הוא…‬
‫הוא עוזר לקהילות מוחלשות, אתה יודע?‬
‫מקים את רשת החשמל, מספק תרופות, בונה בתים.‬
‫הוא ב"רופאים ללא גבולות".‬
‫אה, מגניב.‬ ‫-כן.‬
‫אחלה בחור. משום מה, אבא שלי לא אהב אותו,‬ ‫אבל הוא היה אחלה.‬
‫ו…‬
‫טוב, אני שחקנית.‬
‫אני לא יכולה לנסוע לבוטסואנה,‬
‫כי אני לא רופאה.‬
‫אני חייבת לעשות משהו.‬
‫אז ביטלתי את החתונה.‬
‫ו…‬
‫הוא עזב, ואני נשארתי פה.‬
‫זהו זה. לא ראיתי אותו מאז.‬
‫אתם מוכנים להזמין?‬
‫אני מסודרת.‬ ‫-כן.‬
‫גם אני, תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫בעצם…‬
‫יש לי שאלה.‬
‫יש לכם דגני בוקר?‬
‫דגני בוקר?‬
‫כן.‬
‫קוקו קריספיס.‬ ‫-קוקו קריספיס?‬
‫כן. קוקו קריספיס.‬
‫לא, אין לנו קוקו קריספיס.‬
‫אין קוקו קריספיס.‬
‫אין להם קוקו קריספיס.‬
‫אז אני מסודר. תודה רבה. ‬
‫קוקו קריספיס?‬
‫כן.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בטו המניאק.‬
‫מה?‬
‫טוב…‬
‫היה כיף מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫נתראה, ויל.‬ ‫-ביי.‬
‫"בחרתי בך.‬
‫כן, בך.‬
‫הבנתי שמצאת את נקודת התורפה שלי.‬
‫היית היחידה ‬
‫שידעה איך להרגיע את נפשי חסרת המנוח.‬
‫בחרתי בך‬
‫כי היית שווה את זה.‬
‫היית שווה את הסיכון‬
‫ואת החיים שלי."‬
‫אני אוהב את הקולומביאני הזה‬
‫כי הוא לא גוזר את כל השיער במכה.‬
‫הוא מתקדם בזהירות, שערה אחר שערה.‬
‫הוא מאוד אומנותי.‬
‫דני?‬
‫דניאל?‬
‫מותק?‬
‫חמודה?‬
‫מתוקה?‬
‫מותק? חמודה?‬
‫דני.‬
‫דניאל?‬
‫דני!‬
‫מה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אני אומר לך משהו חשוב.‬ ‫-סליחה!‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫קדימה.‬
‫אתמול…‬ ‫-כן?‬
‫לקחתי את ויל לספרייה.‬
‫איזו ספרייה?‬ ‫-וסקונסלוס.‬
‫זאת שנראית כמו חללית?‬ ‫-בדיוק, החללית.‬
‫אחר כך יצאנו לשתות משהו.‬
‫האמת שהיינו כאן.‬ ‫-נחמד.‬
‫ואז הוא ליווה אותי הביתה.‬
‫מה?‬ ‫-שכבת איתו.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫רק נישקתי אותו.‬
‫זה עוד יותר גרוע.‬ ‫-למה?‬
‫זה אינטימי מאוד.‬
‫נשיקה צרפתית?‬
‫זה לא משנה.‬
‫העניין הוא שכשהגעתי הביתה,‬ ‫לפני שפתחתי את הדלת…‬
‫הוא דקלם לי שיר.‬
‫איזה יופי. אני מת על זה. נהדר!‬
‫לא, זה לא נהדר.‬
‫אני לא רוצה להוליך אותו שולל.‬
‫להוליך אותו שולל? מה זאת אומרת?‬
‫הנשיקה. המצב בינינו.‬
‫אני לא רוצה…‬ ‫-את מחבבת אותו, לא?‬
‫לעזאזל!‬
‫מה?‬
‫לא, אני אגיד לך, אבל אל תכעסי.‬
‫מה עשית, בטו?‬ ‫-אני חושב ש…‬
‫מה עשית?‬ ‫-אני חושב…‬
‫יש סיכוי שאמרתי לו‬
‫לצאת איתך.‬
‫מה?‬
‫למה? למה עשית את זה?‬
‫אדלברטו, אתה כזה דפוק.‬
‫זו לא אשמתו של פבלו נרודה. זו אשמתך.‬
‫לא, חכי.‬
‫זאת לא אשמתי.‬
‫לא? זו רק אשמתך.‬
‫לא, כי…‬ ‫-זו אשמתך.‬
‫אני לא פישלתי.‬
‫ואני פישלתי?‬ ‫-כן, במובן מסוים.‬
‫את נישקת אותו, נכון?‬
‫מה יש, אחותי? אל תרגישי רע.‬
‫כולה נשיקה. אין לזה משמעות.‬
‫מי מתאהב אחרי נשיקה אחת?‬
‫"אני לא מבקשת ממך את הירח…"‬
‫אף אחד.‬
‫אני לא יודעת. אולי כדאי שאדבר איתו. ‬
‫אפשר לסיים עכשיו את הסיפור שלי על השיער?‬
‫אני באה.‬ ‫-זה אני, ויל.‬
‫היי.‬ ‫-היי, זומבים!‬
‫מה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫כלום.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-הכול טוב.‬
‫כן?‬
‫שנזוז?‬ ‫-כן.‬
‫ויל.‬
‫זה…‬ ‫-בכיוון הזה? בואי נלך.‬
‫מה זה?‬
‫זה…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫וזה?‬
‫מכתש ועלי.‬
‫ברור.‬
‫הבוס שלך?‬
‫כן.‬ ‫-אתה לא רוצה לענות?‬
‫לא.‬ ‫-בטוח?‬
‫כן.‬
‫לעזאזל!‬
‫שיט. אנחנו חייבים ללכת.‬
‫אני מטומטמת!‬ ‫-את רצינית?‬
‫מהר, אנחנו נאחר! זוז כבר!‬
‫בוא.‬ ‫-דני, חכי! אני הולך ליפול.‬
‫חכי לי.‬
‫מה עוד אפשר לומר?‬
‫לעזאזל, דני.‬ ‫-סליחה, לא.‬
‫לעזאזל! מנולו!‬ ‫-לא.‬
‫סליחה, אני…‬ ‫-סיימנו.‬
‫אני אביא קפה. אני לא יכול…‬ ‫-לך! שתוק.‬
‫בואי, דני.‬
‫מה את עושה, דני?‬
‫סליחה‬ ‫-את איתנו?‬
‫את מעופפת לגמרי!‬
‫חמודה, אבל מעופפת.‬
‫לא שיננת את השורות שלך. בחייך, דני.‬
‫ערב הבכורה מתקרב.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אם את יודעת, תשנני את השורות שלך.‬ ‫את חייבת לדעת את הטקסט.‬
‫בסדר? קדימה, תעשי את זה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בסדר.‬
‫הייתי מתקשר למריאנה טריביניו,‬ ‫שתעשה את זה במבטא רוסי או ערבי.‬
‫באפרפרפה.‬
‫קדימה, צ'אבי.‬
‫מההתחלה! כולם להתרכז, בבקשה.‬
‫תתחילו.‬
‫בעיניי היית ממש טובה.‬
‫באמת. אני חושב שמנולו מגזים יותר מדי.‬
‫לא, הוא צודק. הראש שלי…‬
‫במקום אחר.‬
‫רוצה לבוא לארוחת ערב?‬
‫אני ובטו קנינו טאקוס מעולים.‬
‫תודה, ויל, אבל לא.‬
‫אכפת לך…‬
‫שאחזור הביתה לבד?‬
‫אני צריכה לחשוב.‬
‫לנקות את הראש.‬
‫אני לא יודעת. אני צריכה מרחב.‬
‫ברור, אין בעיה.‬
‫נדבר אחר כך?‬
‫סגור.‬
‫דני?‬
‫אחר צוהריים טובים.‬ ‫אנחנו מציעים לך כרטיס אשראי חדש.‬
‫- דני -‬
‫מרחב? מה זה, לעזאזל?‬
‫מרחב?‬
‫מה שהיא באמת רצתה…‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫אם היא אמרה את זה, היא רוצה שתעשה צעד.‬
‫איך? לא הבנתי.‬ ‫-כמה חברות היו לי?‬
‫אני לא…‬ ‫-עשרים ושבע.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-כן.‬
‫שאתה גרוע ב…‬ ‫-אני גורו לזוגיות.‬
‫מקצוען, מומחה.‬
‫נגיד, כל הקטע הזה של "המרחב".‬
‫ברור שהיא מנסה לומר…‬
‫טוב, לך זה לא ברור.‬
‫"תקשיב, טמבל, יש בחור אחר.‬
‫אני מחבבת אותו.‬ ‫אולי אבחר בו, וזה ייגמר בינינו,‬
‫אז תעשה צעד ותראה לי שאתה גבר חלומותיי.‬
‫תפנק אותי במתנות, תגרום לי להרגיש בטוחה,‬ ‫תפגין חיבה.‬
‫אולי סקס טוב. הכול."‬
‫תראה לה שאתה האחד בשבילה.‬
‫תציל כלבלב או משהו כזה.‬
‫ותצחיק אותה. תצחיק אותה כל הזמן.‬
‫זה הסוד.‬
‫נכון. כשהפסקתי להצחיק את ליאו,‬
‫זה נגמר.‬
‫ואני בחור מצחיק.‬
‫בכל מקרה,‬
‫זוכר מה קרה כשדני נתנה מרחב לחאבייר?‬
‫אתה כבר יודע, נכון?‬
‫דרך אגב, ראיתי את חאבייר לא מזמן.‬
‫אתה לא מאמין! הוא נראה…‬
‫הוא ענק, אחי. ממש שרירי.‬
‫כמו שחיין אולימפי.‬
‫אני לא יודע איך הוא עשה את זה.‬ ‫הוא נראה פצצה.‬
‫אמרתי לו, "אחי, אתה נראה פצצה".‬
‫ממש חתיך.‬
‫הוא נראה כמו איטלקי.‬
‫"חאביירי".‬
‫הוא אדיר, אחי.‬
‫הוא נראה מדהים.‬
‫אם תחפש בגוגל "חתיך אש", תקבל תמונה שלו.‬
‫נשבע לך.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה להתקשר אליה‬ ‫ולנסות להתפייס.‬
‫איזה חתיך!‬
‫כן? מתוק שלי?‬ ‫-היי, סבתא.‬
‫מה שלומך, מותק?‬ ‫-שלומי טוב.‬
‫טוב, אני קצת מבולבל.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫אז…‬
‫טוב, דני ואני התחלנו לצאת.‬
‫אתה לא יודע כמה זה משמח אותי, גיירמו.‬ ‫-רגע, סבתא.‬
‫אני מנסה לומר לך ש…‬
‫יש בינינו חיבור,‬
‫אבל היא ביקשה ממני מרחב,‬
‫ואני ממש רוצה לראות אותה,‬ ‫אבל אני לא רוצה שהיא תחשוב שאני…‬
‫אידיוט?‬
‫טיפש?‬
‫לא. שאני לוחץ עליה.‬
‫לפעמים, אתה יודע…‬
‫בעצם, תמיד,‬
‫אנשים צריכים קצת זמן לבד.‬
‫זו הבעיה, סבתא. אין לי זמן.‬
‫אני מכירה מישהו שיכול לעזור.‬
‫אל תנתק. חכה רגע, אני מתקשרת אליו.‬ ‫-מה?‬
‫לא. סבתא!‬
‫מה קורה, גבר?‬
‫סבתא אמרה שאתה בוכה בגלל דניאל.‬
‫לא, אני לא בוכה בגלל אף אחת.‬
‫יופי. אף אחד לא אוהב בכיינים.‬
‫רמי?‬
‫מה קורה? יצאנו לשתות עם לוסי.‬
‫היי, גיירמיטו. איך הולך עם דני שלי?‬
‫הוא צריך עצה מגבר.‬
‫העצה הכי טובה היא לתקתק אותה, אחי.‬
‫דבר יפה! זאת הנכדה שלי.‬
‫אל תקשיב לו.‬
‫תביא לה פרחים. תהיה ג'נטלמן.‬
‫ג'נטלמנים לא מזדיינים, אחי?‬ ‫-איך אתה מדבר!‬
‫אי אפשר לדבר איתך, חואן קרלוס.‬
‫אתה משוגע.‬
‫דבר יפה, אידיוט!‬
‫תלמד מהבן שלך…‬
‫ערב טוב.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫כמה הזר הזה עולה?‬
‫מאתיים פסו.‬
‫בסדר.‬ ‫-רענן ויפה.‬
‫תודה.‬
‫היי, ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫שלום, מה שלומך?‬ ‫-ערב טוב. הכול מצוין.‬
‫זה לחברה שלך?‬ ‫-לא.‬
‫אני עומד לומר שיש לי רגשות כלפיה, אז…‬
‫תודה.‬ ‫-בהצלחה!‬
‫ביי.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫תודה.‬
‫קאלה אחת, בבקשה.‬
‫הללויה!‬
‫כל הכבוד!‬
‫בואו נעשה הפסקה. דני, בואי הנה.‬
‫כל הכבוד, דני. תישארי מרוכזת. את נהדרת.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר?‬
‫את מכירה את ססיליה סוארס?‬
‫ברור.‬ ‫-ככה היא התחילה, טוב?‬
‫קדימה. פראס!‬
‫תביא את העותק של המחזה שהפלתי!‬
‫נתראה מחר.‬
‫נבהלתי.‬
‫חשבתי שיפטרו אותך.‬ ‫-אני יודעת! גם אני.‬
‫אבל היית מדהימה היום.‬ ‫-תודה.‬
‫כל הכבוד. נתראה מחר.‬ ‫-תודה. להתראות.‬
‫שלום.‬
‫מה אתה עושה? היי.‬ ‫-היי.‬
‫רציתי להגיד לך ש…‬
‫דחיתי את הטיסה שלי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אישאר עוד כמה ימים, עד הופעת הבכורה.‬
‫זה אדיר!‬ ‫-כן.‬
‫וזה לא מפריע לבוס שלך?‬
‫האמת ש…‬
‫לא שאלתי אותו.‬
‫אני צריכה להגיד משהו.‬
‫אני רוצה להתנצל.‬
‫למה?‬
‫התנהגתי לא בסדר‬
‫אחרי שהתנשקנו, ו…‬
‫האמת היא שגרמתי לאי נעימות בינינו.‬
‫הייתי צריכה לדבר איתך.‬
‫אז…‬
‫אני פשוט לא רוצה לקלקל את זה.‬
‫"את זה"?‬
‫כן, את הידידות שלנו.‬
‫"הידידות שלנו"?‬
‫"מה אעשה?‬
‫את יודעת היטב‬
‫שנתת לי השראה לאהוב‬
‫שדמיינתי אינטימיות איתך‬
‫כשגרמתי לך להרגיש כמו אישה…"‬
‫- יציאת חירום -‬
‫"ועכשיו את רואה‬
‫שאף על פי שהייתי הטרובדור של לילותייך‬
‫את מסרבת…"‬
‫יש מישהו אחר?‬
‫מה?‬
‫כן, אני לא יודע.‬
‫אולי…‬
‫בחור אחר?‬
‫מה?‬
‫לא?‬
‫אולי…‬
‫חאבייר?‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫מה הקשר לחאבייר?‬
‫אני…‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫למה?‬
‫אבל עוד לא…‬ ‫-לא אמרתי את זה, אבל…‬
‫זה…‬ ‫ -אבל הקפה שלך…‬
‫זה בסדר.‬
‫המצב הזה…‬
‫התנור של סבתא שלי. אז…‬
‫התנור של סבתא שלך?‬ ‫-כן.‬
‫אבל…‬ ‫-אבל?‬
‫אני אתקשר אלייך.‬
‫היי, דני.‬
‫אנחנו יכולים לדבר?‬
‫- דני -‬
‫עדיף שלא…‬
‫נראה.‬ ‫-לא, אני נשבע.‬
‫טוב…‬
‫שמור על עצמך. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫חאבייר.‬
‫תודה על… זה היה נחמד.‬
‫נתראה.‬ ‫-ביי.‬
‫- דני -‬
‫מה קרה כאן?‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה מפחיד.‬
‫אתה מסריח.‬
‫מה קורה? דאגתי כל כך.‬
‫לא שמעתי ממך‬
‫כבר כבר ימים.‬
‫והטלפון שלך מנותק.‬
‫ויל?‬
‫ויל…‬
‫רציתי…‬ ‫-לא.‬
‫לא. זה בסדר.‬
‫באמת שזה בסדר.‬
‫אני לא יודע איך חשבתי ש…‬
‫שמישהי כמוך יכולה להיות עם…‬
‫עם מישהו כמוני.‬
‫אחכה בחוץ.‬
‫אלך לשתות קפה בינתיים.‬
‫סיימת?‬
‫מה?‬
‫אני לא מבינה.‬
‫מה את לא מבינה?‬
‫שום דבר.‬
‫את זה.‬
‫מה הבעיה שלך, ויל?‬
‫למה נעלמת?‬
‫עזבי.‬
‫אולי תפסיקו להעמיד פנים‬
‫שאתם אנשים אחרים?‬
‫בטו, גבריאל, את.‬
‫זהו, עשיתם את המעשה הטוב שלכם.‬
‫דאגתם ליתום המוזר‬
‫שסבתא שלך ביקשה שתשגיחו עליו.‬ ‫-אתה יודע…‬
‫כן.‬
‫כן, אתה מוזר.‬
‫אתה ממש מוזר, אבל…‬
‫אבל לפחות אני כן.‬
‫ואני לא מתנהג כמו…‬
‫בן אדם מניפולטיבי,‬
‫אנוכי…‬
‫שמשחק ברגשות של אנשים.‬
‫כמוך.‬
‫- ויל -‬
‫דני.‬
‫דני!‬
‫דניאל!‬ ‫-מה?‬
‫ברוך הבא.‬
‫אני מצטער, אדוני. אתה לא רשום פה.‬
‫לא, הטיסה שלי רק בעוד כמה ימים.‬
‫יש אפשרות להחליף לטיסה הבאה שיוצאת?‬
‫כן, רק רגע.‬
‫- ויל -‬
‫הוא לא אמר כלום?‬
‫כלום.‬
‫רק שנמאס לו ממקסיקו, ושהוא חוזר.‬
‫מוזר, לא?‬
‫לדעתי, דני שלך‬
‫היא מניאקית.‬
‫היא דפקה את גיירמו.‬ ‫-אבל…‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫הנכדה שלי לא מניאקית.‬
‫אל תהיה סקסיסטי, אבא.‬ ‫-תקשיבו,‬
‫גיירמו היה בסדר גמור,‬
‫ואז פתאום הוא התחיל להתבכיין וחזר ממקסיקו.‬
‫אנחנו לא יודעים מה קרה, אין טעם לנחש.‬
‫לא יודעים מה קרה.‬ ‫ -זאת אשמתה של הבחורה הדפוקה.‬
‫אל תלכלך על הבחורה. תפסיק!‬
‫למה אתה מדבר עליה ככה?‬
‫בגלל זה אתה לבד.‬ ‫-אני חושב שאתה גיי.‬
‫תפסיקו כבר, לעזאזל! די!‬
‫מי אכל…‬
‫- להתאהב -‬
‫מי זה?‬ ‫-זה אני, בטו.‬
‫תעלה.‬
‫לא, רדי.‬
‫תעלה.‬ ‫-לא, רדי.‬
‫אני צריך לשירותים. תשגיחי לי על האופניים.‬
‫בסדר, אני יורדת.‬
‫תשגיחי על האופניים שלי, כן?‬
‫כן.‬ ‫-זה יהיה זריז.‬
‫יש לי רק פיפי.‬ ‫-תזדרז!‬
‫- סבתא לוסילה, לוס אנג'לס -‬
‫סיימתי!‬
‫הייתי זריז, נכון?‬ ‫-כן, בטו.‬
‫ביי, תודה!‬ ‫-ביי.‬
‫תודה שהשתמשת בשירותים שלי.‬
‫- לוסילה פוורד אספינוסה -‬
‫שיעור האבטלה בקרב היספנים‬
‫עלה מ-4.3% ל-4.7%‬
‫בתקופה שבה נוצרו 196,000 משרות בארה"ב.‬
‫המדד הלאומי כמעט שלא השתנה.‬
‫מבחינה היסטורית, זה מספר נמוך.‬
‫במציאות, שיעור האבטלה‬ ‫בקרב האוכלוסייה הלטינית בארה"ב‬
‫ממשיך להיות גבוה יותר מאשר ברחבי העולם.‬
‫בימינו, אם יש לך עבודה בשכר גבוה,‬
‫עליך להיות אסיר תודה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-ויל כאן?‬
‫הוא בעבודה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫מי שלח לך אותו?‬
‫חבר של דני.‬
‫דיברת איתה?‬
‫לא, היא לא תדבר.‬
‫אז הוא לא קרא את המכתב?‬
‫לא, הוא לא קרא אותו.‬
‫אבל רמירו בכה כשהוא קרא אותו.‬
‫נו, באמת!‬
‫מה הבעיה, אבא?‬
‫זה היה נוגע ללב. התרגשתי.‬
‫הוא צריך לקרוא אותו.‬
‫מתוק שלי?‬
‫סיפרתי לך פעם שחואנצ'ו ואני היינו זוג?‬
‫מה?‬
‫חואנצ'ו ואת?‬ ‫-כן.‬
‫אבל…‬
‫סבא ידע?‬
‫למעשה, הוא הכיר לי את סבא שלך.‬
‫חואנצ'ו ואני יצאנו רק זמן קצר,‬ ‫כי האמת היא שמהר מאוד הבנו ש…‬
‫לא היינו מתאימים כזוג.‬
‫היינו מתאימים יותר כידידים, כי נהנינו יחד.‬
‫צחקנו הרבה.‬
‫וכמו שאתה רואה,‬ ‫שלושתנו נשארנו ידידים כל החיים.‬
‫טוב…‬
‫זה מודרני מאוד.‬
‫אבל למה את מספרת לי את זה?‬
‫כי במובן מסוים, אילולא יצאנו,‬ ‫לא הייתי מכירה את סבא שלך ומתחתנת איתו.‬
‫תאר לעצמך, לא היית נולד.‬
‫מה שהיא כתבה לך במכתב…‬
‫אנשים כאלה לא נכנסים לחייך כל יום.‬
‫כשהם עושים זאת,‬
‫אסור לוותר עליהם.‬
‫צריך לשמור אותם קרובים מאוד.‬
‫בכל דרך אפשרית.‬
‫כחברים, כמאהבים. לא משנה מה.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫לעולם אי אפשר לדעת‬
‫לאן זה יוביל.‬
‫היי!‬
‫בטו!‬
‫היי. מה שלומך?‬ ‫-כיף לראות אותך.‬
‫שלומי טוב מאוד, תודה.‬ ‫-את יפהפייה!‬
‫עשית משהו? בוטוקס?‬
‫אתה קורן.‬ ‫-לא.‬
‫אתה נראה מעולה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫דני יודעת שאת כאן?‬ ‫-זאת הפתעה.‬
‫היא תמות על זה.‬ ‫-כן.‬
‫את מהממת.‬
‫את יפהפייה.‬
‫הזמנת את ליאו?‬
‫כן, הזמנתי אותו.‬
‫כדי לחיות בשלום.‬
‫נחשי את מי ראיתי.‬
‫"אהובתי‬
‫עשי זאת למען האדם שאת אוהבת יותר מכול‬
‫אני רוצה לראות שוב את האור מציף את ביתי‬
‫הו, אהובתי‬
‫חזרי אליי, אני סובל‬
‫חזרי אליי, אני גוסס‬
‫מהבדידות הזאת‬
‫היא לא מתאימה לי כלל‬
‫בואי‬
‫אהובתי‬
‫למען מה שאת רוצה יותר מכול, בואי‬
‫רחמי עליי‬
‫תראי את הבדידות שלי‬
‫היא לא מתאימה לי כלל‬
‫אהובתי‬
‫תגידי לי מתי‬
‫תגידי לי מתי את חוזרת‬
‫תגידי לי מתי‬
‫תגידי לי מתי את חוזרת"‬
‫- עשן בעיניה -‬
‫כן, אמסור לו.‬
‫זאת ההצעה שלך.‬
‫את חירשת?‬
‫אשכרה חירשת?‬
‫אבל את יכולה לדבר.‬ ‫-כן.‬
‫את קוראת שפתיים?‬
‫מגניב. זה סוג של כוח-על.‬
‫לגמרי, תראה. מותק, תחזרי על מה שאני אומר.‬
‫גנן גידל דגן בגן, דגן גדול גדל בגן.‬
‫גנן גידל…‬ ‫-לא.‬
‫זה כוח-על!‬
‫היי.‬
‫מה קורה? מה שלומך?‬
‫אתה חבר של סבתא של דני, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫אתה נכנס?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אתה יכול לקרוא לדני, בבקשה?‬
‫כן. טוב לראות אותך.‬
‫ויל.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫קראתי את המכתב שלך.‬
‫דני…‬
‫סליחה.‬
‫סליחה על מה שאמרתי,‬
‫סליחה על איך שהתנהגתי,‬
‫סליחה שפספסתי את ערב הבכורה שלך,‬
‫סליחה שברחתי.‬
‫הייתי מטומטם.‬
‫ופחדן.‬
‫חשבתי ש…‬
‫הדבר הכי חשוב בחיים הוא…‬
‫להחליט החלטות טובות‬ ‫וללכת בדרך הנכונה, אבל…‬
‫עכשיו אני מבין ש…‬
‫אדם צריך לבנות לעצמו את הדרך.‬
‫נכון?‬
‫עכשיו אני רוצה לבנות דרך חדשה לחיי.‬
‫ואשמח מאוד אם תהיי חלק ממנה.‬
‫איך שרק אפשר.‬
‫כחברים או כל דבר אחר.‬
‫איך שתרצי.‬
‫- לזכרו של בריאן קוקס -‬