Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PŮVODNÍ FILM NETFLIX
Dělali…
jsme…
to…
naposledy…
- a tehdy… - Zlatíčko!
Pojď dolů! Za chvilku je tady!
Pospěš si, zlatíčko!
- V tom záznamu… - Už jde! Dělej!
- Byl to ofsajd, rozhodčí je vůl! - Ani náhodou.
Ramiro. Juancho, pomozte mi.
- Zhasni ji, prosím. Už jde. - Jo.
- Rozčilování ti nepomůže! - Běž už, chytráku!
Pořád kouříš, Lucilo? Típni to.
A zhasni! Už je tu.
Tak jdeme na to.
Už přijel.
Můžeme?
- Překvapení! - Překvapení!
Co to je?
- Dědo! - Pojď ke mně!
Chlapče!
- Gratuluju, chlape. - Děkuju vám!
- Babi! - Blahopřeju, broučku.
Na co tě to povýšili?
Junior associate.
No tak to blahopřeju.
- Díky! - A spokojenej?
Jo, hodně.
Neštve tě, že je tvůj šéf rasista?
Jo, ale… Ono se to srovná.
Mám pro Willa překvapení.
Dárek.
Proč jsi mi to neřekl dřív? Co je to?
Uvidíš, zlato. Uvidíš.
UNIVERZITA LOS ANGELES
STŘEDNÍ ŠKOLA
UNIVERZITA LOS ANGELES
CENA GÉNIŮ
PŘIJÍMACÍ ZKOUŠKY NA VYSOKOU
Vstávej, hochu.
Projedeme se.
Jako fakt, dědo?
Kdy už mě přestaneš děsit?
Nikdy.
Dědo, ale…
Žádné odmlouvání.
No jasně.
Dej ten krám pryč.
Celý den se díváš do telefonu.
Promiň, dědo. To je…
To je můj šéf.
V sobotu?
Promiň, můžeš pokračovat.
Jak jsem říkal, mám překvapení.
Ale do hajzlu.
Trvalo dlouho, než jsem se sem zase vrátil.
Poušť je velmi nelítostná.
Usměj se.
Není tu signál a musím napsat SMS.
Chlapče.
Jsem na tebe hrdý.
Tvá babička taky.
Za všechno, co jsi dokázal.
Tvé studium, tvá práce i tohle povýšení.
Díky, dědo.
Jenže práce není všechno, Guillermo.
Mám o tebe strach.
- Už jsme u toho zas? - Ano.
Trápí mě, že nemáš žádné přátele.
- Ale mám. - Přátele ve tvém věku.
Bojím se, že zapomeneš
na svoji historii, svou kulturu, své kořeny.
Nikdy jsi neměl přítelkyni.
- Nebo přítele, jestli máš radši tohle. - Dědo.
Guillermo…
Musíš se naučit žít.
Musíš se naučit „být“, ne „mít“.
- Být! - Já vím, dědo.
Já vím. Mluvili jsme o tom už, ale…
Jsem v pohodě. Neboj. Mám…
jisté…
cíle, kterých chci dosáhnout.
Mám spoustu cílů.
Chci se dostat daleko.
Jdeš do kostela?
Sklapni a chovej se slušně.
No tak na mě neřvi.
O ROK POZDĚJI
Odell a Odell. Dobrý den. Jak vám mohu pomoci?
- Zdravím vás. - Ahoj.
Ahoj, šéfe.
Ahoj, Sanjayi. Jak to jde?
Chci se tě zeptat na tu knihu, cos o ní mluvil.
Brácha jde dělat přijímačky a musí se učit.
Jasně. Určitě je zítra přinesu.
- Děkuju. - Jo.
Milý Wille.
To, co ti píšu do tohohle notesu, je můj dar.
Najdeš tu seznam míst
a věcí, které se dají dělat v Mexico City.
Před mnoha lety,
když jsme tam s babičkou žili,
jsme na tahle místa jezdili.
Asi se to tam už změnilo.
Ale za návštěvu to stojí.
Chlapče…
Bylo to ten den, co tě povýšili.
Na té oslavě tvůj děda říkal,
že pro tebe má dárek. Ale mně nikdy nic neřekl.
Možná ještě víc vzadu.
Když mě Juancho seznámil s tvým dědou…
Budu upřímná,
mně… mně se nelíbil. Nebyl můj typ.
Až jednoho dne mi přišel
zazpívat přímo před dům.
Jenže si spletl baráky,
skončil u souseda,
v tom samém bloku.
Hned o tom všichni věděli.
Co se směješ?
Už jsi to asi slyšel milionkrát. Bože!
Jo. Slyšel, babi. Ale mám tu historku rád.
Můžu?
„Vybral jsem si tě.
Ano, tebe. Došlo mi,
že jsi našla mou slabinu.
Žes byla jediná, kdo dokázal
zkrotit mou nezkrotnou duši.
Vybral jsem si tě, protože jsi za to stála.
Stála jsi za to riziko
i můj život.
Pepe.“
To je hustý.
Ano.
Když jsme žili v Mexico City, psával mi
poslední pátek v měsíci básně.
Byl to romantik, ten můj starouš.
Co se děje, tati?
Kde jsi? Ten kluk odjíždí.
Jak to? Prodloužení?
Kdo dal gól?
Určitě?
Stopni to. Přijedu. Jen se rozloučím. Jo.
Zvládnete to?
Jasně. Neboj se.
- Postaráš se o ni, že jo? - Ano, jistě.
Táta říkal, že to nestíhá. Má v dílně moc práce.
Jasně.
- Díky za ten pronájem bytu… - Není zač.
Chci tě o něco požádat.
Až si budeš vyzvedávat klíče,
ať tenhle dopis dostane Danielle.
- Daniel. Tenhle dopis. - Jo.
- Bezva. - Máš foťák?
- Máš pas? - Jo.
- Dědův notes? - Taky.
- Slipy? Obvykle je zapomínáš. - Jo, babi.
- Vážně je zapomínáš. - Ne.
- Žádný strach. - Já jen…
V pořádku. Já to zvládnu.
- Měl bych jet. - Šťastnou cestu.
- Ahoj. - Drž se, Wille.
No a? Nezapomněls něco?
Bůh ti žehnej, zlatíčko.
Díky, babi. Brzy na viděnou.
- Díky, ahoj! - Zvládni to.
Bytná.
Bytná!
Hej, pálí se ti kuře.
Nejsi plešatej.
Oholil sis hlavu. To je rozdíl.
Bez vlasů jsem plešatej. Jasná věc.
Nejsi plešatej. Tohle je pleš.
Ne, počkej… To je…
Je to jako obarvit si vlasy na zrz a tvrdit, že jsi zrzek.
Nejsi zrzek, jen sis obarvil vlasy na zrzavo.
- Chápeš? - Je to tak.
Ty můžeš svou plešatost zrušit, on ne.
Když nejsem plešoun, tak co?
Pitomost, nejsi plešatej. Ani náhodou!
Jsem hotová. Jen rozvozce pizzy asi zabloudil.
- Snad brzy dorazí. - Hádej, kdo je singl?
Bratránek Gerardo.
Poslouchej.
Když se ptám: „Hádej, kdo je single?“
- Tak co? - Musí odpovědět: „Kdo je single?“
- Je to hádanka. - Ne, díky.
Vím, co chceš, ale ne.
Nemám zájem. Děkuju.
Jak je zahořklá.
- Někdo mi volá. Promiň. - Je to dobrá partie.
Věděl jsem, že se rozejdou. Říkal jsem to i svý přítelkyni.
- Máš přítelkyni? - Rozešli jsme se.
Jak je to dlouho?
Čtyři… Ne, pět. Pět dní.
Hezký. Pět dní.
Bylo to prima, ale naše komunikace byla divná.
- Nedalo se s ní mluvit. - Proč?
- Byla hluchá. - Hluchá?
Je hluchá, pořád žije.
- Vážně hluchá? - Znaková řeč?
- Hluchá. - Pěkně děkuju.
- Ani slovo. - Čau.
Mám roli v Manolově hře.
- Jo. - Vážně?
- Mám ji! - Super.
Prima. Blahopřeju.
Bezva! Jaká je to role?
Alternace za Ludwiku Paletovou!
Jo! Hlavní hvězda!
Alternace?
Jo!
Náhradnice.
Ano!
Jsi na lavičce náhradníků.
- Proč to říkáš tímhle tónem? - Ne.
- Budu zkoušet, naučím se text. - Super.
- Je na začátku. - Na zdraví.
Vy mi to nepřejete?
- Přejeme… - Jste mí kamarádi.
Právě proto. Je to prima.
Je tu rozvozce pizzy. Ten mi bude rozumět líp.
- No tak… - Ježiši! Děkuju!
- „Rozvozce pizzy.“ - Ano, pojďte dál.
Kreténi.
I Messi bývá na lavičce. Občas.
Zdravím…
Pardon.
Hledám tu…
Vašeho tátu. Dobrý večer.
Já jsem tvůj táta?
Jsem jen o deset let starší.
Hezký. Tak koho hledáte?
Pana Daniela.
Guillermito?
Pan Daniel?
Danielle. S „e“ na konci.
Je to francouzsky.
Buď vítán.
Co ty na to?
Dobrý, ne?
- Ano. - Tohle je tvůj domov.
Je tu samozřejmě i kuchyň.
Můžeš používat, co najdeš.
Jen pozor na požáry.
Jasně, neboj.
- A to je vše. - Mockrát díky.
Není zač. Děkuj mojí babičce.
Tvojí babičce?
Lucile.
Jasně, už chápu.
Jak je jí? Pořád ještě…?
Ne. Tedy ano.
Akorát teď už má…
elektronickou.
Tady máš klíče.
Neztrať je, prosím. Má jediná náhradní sada.
No a já…
zase půjdu.
Jo.
Nezapomněl jsi na něco?
Jasně.
Promiň.
Dopis, Wille?
Potřebuju… Kde je ten dopis?
Jo, samozřejmě. Dopis.
Moment.
- Ne, v pohodě. - Promiň. Já…
Nevím…
- Ne. - Super, prima, díky.
Kdybys něco potřeboval,
tak je tu poblíž obchod. Takže…
Kdybys chtěl třeba něco k jídlu.
PRO WILLA
Co je?
Podívej se.
Je tam tvoje jméno.
Vidíš?
- Otevři ho. - Ne.
- Dělej. - Ne.
Otevři ho.
- Co tam je? - Nic.
- Řekni mi to. - Ne, nic.
- Můžu si to přečíst? - Ne, to je dobrý.
- Stojí tam…? Co? - Ne. Nic.
Fajn.
Kdybys něco potřeboval, bydlím vepředu.
- Ahoj. - Ahoj.
Co je to?
Je to promo.
Když koupíte dvě balení, máte brýle zdarma.
Na párty budete za hvězdu.
Moc hezký.
Do prdele…
Ano, přepadli mě! Vzali mi
peněženku, peníze a kreditky.
Ježíši Kriste!
Díkybohu, že jsi v pořádku, Guillermo. Uklidni se.
Volal jsem do banky ale otevírají až v osm.
To už brzy bude.
A jsou tam…?
Jsou v Mexiku stejné pobočky jako u nás?
Já nevím. Zavolám jim, abych zjistil, co dělat.
Nemám peníze na jídlo.
Propána. Jak to?
Zlatíčko…
Vydrž, mám nápad.
Zavolám ti.
Babi?
Zařízeno.
A co?
Pošlu ti peníze přes Danielle.
Luci to zařídí.
Jo. Jo, babi. Mockrát díky.
Nemáš zač, broučku.
Hezky se to rozjíždí.
Kdo to je?
Guillermo Molina Jackson.
Kdo?
Will.
Pojď dál, Guillermito.
Tak tady to máš.
Díky.
- Určitě je to tak v pořádku? - Jasně.
Neboj se. Dneska…
Dnes je banka zavřená. Zbytek ti dám zítra.
Vyhovuje? Jestli chceš… Zítra to probereme a naplánujeme.
- Dobře. Prima. - Bezva.
Dáš mi na sebe číslo?
Ano, samozřejmě. Půjč mi to. Ukaž.
Chceš moje, pro jistotu?
- Jasně. Samozřejmě. - Tak jo.
Jo! William… W…
Proč…?
Proč si ho neuložíš do mobilu?
Žádný nemám. Moc je nemusím.
Podle mě jsou mobily jen nástrojem,
jak nás zotročit.
To každopádně.
Ani já ne.
Teda ne, že bych ho neměl… Jen nejsem fanda…
Bezva, takže tvé číslo?
Ano. Je to…
- 310… - 310…
A jsem „Will“.
HOSTEL MEXICKÁ KUCHYNĚ
„Není Dani roztomilá?
Vezmi ji do kina, miluje horory.
Líbá Lucila.“
„Rozesměj ji, buď zdvořilý,
ale běž tvrdě na věc.
Ramiro.“
„Ona je nejúžasnější.
Zkus nebýt sám sebou. Zapíchej si.
Juancho.“
No a…?
Dáte si něco k pití?
Máte mezcal?
Lidem stačí k opití tak málo.
Za jeden pohled
Celý svět
Za jeden úsměv
Oblohu
Za polibek
Nevím, co bych dal za polibek!
Gustavo Adolfo Bécquer.
Pepe.
Will.
Číšníku, rundu mezcalu na mě!
Ne!
Beto!
No tak. Už jedu. Neplač.
Tak ahoj.
Wille?
Už nemám žádný peníze.
ZAZPÍVAT SI S MARIACHI
OPÍT SE MEZCALEM
Vyřízeno!
- Díky, Danielle. - Rádo se stalo.
A… Říkej mi „Dani“.
Dobře, Dani.
Tak zatím ahoj, jo?
- Jo. - Opatruj se.
Jsi v pořádku?
Už nikdy nebudu pít mezcal.
Už jsi snídal?
Už jsi toho viděl hodně?
Ani ne, trochu se to zkomplikovalo.
Zahrajeme si hru. Rychlý otázky.
Přítelkyně?
Přítel?
- Ne. - Nejhorší věc v tvým životě?
Včera jsme se rozešli.
- S Leem? - Jo, s kým jiným?
Proč?
Upřímně, radši bych…
Promiň. Nechci o tom mluvit.
- Nic se neděje. - Promiň.
Wille?
Bylo to kvůli někomu mladšímu.
- To je… - Vzadu měl takový…
- Jak to říkáš? - Vlasy?
Jako že měl drdol?
Jenom ho popisuju.
Tys začal o jeho vlasech. Tys je zmínil.
- Měl jsem zmínit jeho velký nos. - Vlasy jsou důležité.
- Ty máš s vlasy problémy. - Wille, odpověď.
- Sem s ní. - Jo.
- Jednou jsem… - Proč jsi mluvila o jeho vlasech?
- Protože… - Mohla jsi mluvit o velkém nosu.
Ale ty ne, pořád jen ty vlasy.
- Tvůj nejhorší den? - Povídej.
Jel jsem s dědou do pouště.
Do místa, kde přešel hranici do USA.
A měli jsme k sobě hodně blízko.
Nejlepší kámoši.
- To je všechno? - Tvůj nejhorší den?
- Jaká tragédie! Jsi v poušti. - Jasně.
- Je horko. - Ano, jsou tam zvířata…
Viděl jsi chřestýše, nebo co?
- Jak vylezl z písku… - Ne, ale stalo se to…
Můj děda přede mnou umřel na infarkt.
Přímo tam.
A kruci. Promiň.
Děda chtěl, abych strávil pár týdnů v Mexiku a…
Napsal mi seznam věcí, co tady mám dělat.
To je mi moc líto, Wille.
Mí rodiče jsou taky mrtví.
- Cože? Vážně? - Kruci.
- Oba? - Jo.
Taky v poušti?
- Ne. - Poušť?
- Pardon, můžu… - Promiň, ale…
- Svěříš se nám? - Jestli chceš.
- Jestli nevadí. - Mohlo by…
- … se ti ulevit. - Jo.
Jen jestli ti to pomůže.
- Jo. Katarze. - Nechceme být zvědaví.
- Jo. O nás nejde. - Kvůli tobě.
Jak zemřeli?
- Tví rodiče. - No…
Máma měla…
zánět pobřišnice.
Táta ji odvezl do nemocnice…
- Na ARO… - A…
Umřela.
- Ne? - Ne.
Ta…
Ta operace…
proběhla v pořádku.
Díkybohu.
Problém byl cestou zpátky.
Byli v autě a…
Stalo se…
Co se stalo?
Výbuch? Co?
- Ne, byl to vlak. - Vybuchli?
Byl to vlak.
- Smetl je vlak? - Přesně tak.
- Kruci! To je hrůza, promiň. - Jo.
Nemyslíš, že tohle je nejhorší den
- tvého života? - Jo.
- Nejhorší tragédie vůbec. - Ne.
Ne, tehdy jsem byl
ještě mimino. Takže…
Nic si nepamatuju. Z mých prarodičů se nakonec…
stali mí rodiče.
- Jako Batman. - Ne.
Batmana vychoval Alfred.
Tohle je spíš jako… Harry Potter.
- Ne. - Jeho rodiče zabili.
Harryho Pottera vychovali čarodějové…
V Bardovicích. Tedy v Bradavicích.
Takže je Spiderman.
Ne, Spiderman…
- Ten měl tetu May. - Jasně.
Teta May a strýček Ben?
Je jako Heidi.
- Jo. Jasně. - Heidi.
Blahopřeju.
- Nové druhé pořadí. - Jo.
Jsi druhý místo Dani.
Kdo je první?
Já, čerstvě jsem dostal kopačky.
Wille?
Pomůžeme ti dokončit ten seznam.
Oblíbená hudba?
Z té španělské bolero.
Vážně?
Zavři pusu.
NÁMĚSTÍ EL ZÓCALO
Žádal bys radši o odpuštění, nebo o dovolení?
- O odpuštění. - Proč?
Počkej. Chtěl jsem říct o dovolení.
O dovolení? Proč?
Ani nevím. Promiň.
Kde žijí tví rodiče?
V Monterrey. A tví?
- Promiň. - Ne.
PALÁC UMĚNÍ
Kdyby ses měl prát s nějakým spisovatelem,
kdo by to byl?
Stephen Hawking.
Ten vědec s paraplegií?
MODRÝ DŮM
Dani.
Oblíbený film?
Kniha džunglí. Přestaň.
- Oblíbený sport? - Bowling.
Cože?
- No a co tvůj? - Tanec.
To není sport.
NAJÍT SI PŘÁTELE
Tohle je dobrý, „Satelitní věže“.
Proč?
Dnes už se to povede.
Jdeme rovnou na tuhle část. Na ostatní zapomeň.
Hezky se uvolni.
Chavi, Ferrasi, pojďte sem.
Probírám s Ludwikou pár změn.
- Tak k věci. - Podívej…
Proč jsi šel do finančnictví?
Abych zbohatnul.
Výborně.
Proč jsi číšník?
Šéfkuchař, pitomče.
Dáme si tacos.
- Sakra. - No jasně.
Neotáčej se.
- Kdo je to? - Za chvilku. Nedívej se.
- Nekoukej se. - Nekoukám.
Ferrasi, kde je sakra Ludwika? Má zpoždění.
Nebere to.
Co se stalo?
Nikdy nechodí pozdě.
Prý jsou výluky v metru.
Nikdy metrem nejezdí.
Tak se najíme, ne?
Myslím…
Asi by to bylo nezdvořilé.
Ten porcelán vypadá dobře.
Díky.
Teda není můj, ale…
Je pravý?
Jo.
Pravý porcelán.
Ne, není.
Je to maďarský.
Maďarský?
Z Maďarska?
- Kde jsi byla? - Omlouvám se.
- Zůstal jsem s chlapama sám. - Chápu.
Promiň. Byla jsem v divadle. Co se děje?
- Kde jsi byla? - V divadle.
Velkej průšvih.
- Co se stalo? - Co?
Ludwiku srazilo auto.
Je v pořádku?
Jo. Bude to dobrý.
Není to vážný. Jenom…
- Pár měsíců se nesmí hýbat. - Vážně?
Nebude moct vystupovat v té hře.
- Počkej. To je hrůza. - Opravdu hrozný.
- Chudák ženská. - Lidi jsou hrozný.
- Já vím… - Jak dopadlo to auto?
Podle mě je na odpis. Jo.
Jak to? Cože?
- Je těžká. - Je v pořádku?
Má se prima.
Taková příležitost!
- Wille, jsem hlavní hvězda! - Cože?
- Blahopřeju! - Díky.
Kdo je Ludwika?
Je to herečka.
Díval ses na Carrusel?
Takže…
Nevím, co říct.
Neříkej nic.
A… stop!
- Co myslíš? - Dobrý.
- Ano? - Jasně.
- Nádhera. - Líbilo se ti to?
- Brečel jsi? - Jsem dojatý k slzám. Hele!
- Výborný! - Víc nepotřebuju.
Co myslíš, Wille?
Ano, jistě. Nádhera.
Já už budu muset.
Díky, pánové.
Pomohli jste mi stát se
- důstojnou alternací. - Ne.
- Celá Paletová. Jo. - Přesně tak.
- Ano. - Říkejte mi „Danielika“.
Má lásko.
Děkuji.
Jo.
Pánové.
Musím jít. Hvězda si musí…
odpočinout, aby zářila.
Čau.
- Co je? - Nic.
Líbí se ti.
Sklapni.
Chceš jít do obchodu?
Tak jo, jdeme.
To je v pořádku.
- Dani je milá, chytrá, sladká. - Jo.
Úžasná.
Ty jsi…
Jsi v Mexiku, ne?
Jsi tady, to je dobře.
Jsi zdravej, ne?
To je taky důležitý.
Jo. Díky.
Takže co nejhoršího se může stát?
- Nashle. - Dobrý den.
Možná…
Nikdy jsem s nikým nechodil. Takže…
Nechodil? Ne.
Ale o tom já nemluvím.
Jen, že bys ji měl někam pozvat.
Takže tys nikdy s nikým nechodil? Hezký.
Ne. Já nevím. Vrátím se do LA…
To je výborný!
Nejlepší varianta. Žádné závazky.
Nic vás nesvazuje.
Když si to užiješ, fajn.
Když ne, taky v pořádku.
Odjedeš a bude po všem.
Nejlepši scénář pro vás oba.
Zkusil jsi tohle?
- Ne. - Výborný.
Matcha?
Úžasný.
Platíš, ne?
Řekněme, že se budu řídit tvou radou a…
někam Dani vezmu.
Co bys dělal, kdybys nebyl…?
Kdybych nebyl…?
Jo.
Gay?
Ne, to nemyslím.
- Starší. - Starší?
Ne, nemyslím starší.
Starej.
Starej? Ty vole!
Jo, co má ráda?
Já nevím, čokoládový křupinky.
Čokoládový? Jasně.
Ne, hele… Ne.
Má ráda všechno.
Má ráda květiny.
Má ráda vtipy, tanec,
básně.
Jasně.
Možná bys mohl být víc…
Zábavný?
Chci říct, abys ji rozesmál.
Měl bych vtip.
Není to úplně vtip, ale je to dobrý.
Opice jsou jediná zvířata, která
- když chtějí škádlit… - … jiné opice,
házejí po nich svůj trus.
Cože?
K čemu mi tohle bude?
Nevím.
Můžu se na něco zeptat?
Jasně.
Nedávno jsme hráli na rychlé otázky.
Otázky a odpovědi.
Jo, a Beto řekl…
že tvůj příběh byl druhý nejhorší.
No a…
Jaký jen ten tvůj příběh?
Znáš to, vždycky je to stejný.
Ne, neznám.
Beto je spoluvlastník téhle restaurace?
Co to bude?
Já Mezcal. A ty? Chceš taky?
- Ne. - Ne?
- Víš to jistě? - Jo.
- Dal bych si pivo. - Jistě.
Nemáš rád mezcal.
- Jo, ale teď ne. - Ne. Prima.
Hele…
Tak jak to je?
- Co jak je? - Tvůj příběh.
- Prosím. - Díky.
- Děkuju. - Není zač.
Můj příběh.
Můj příběh je,
že…
jsem měla před svatbou.
Jenže…
Tak co se stalo?
- A proč to dopadlo takhle? - Prostě dopadlo.
Jasně.
Kdo to byl?
Jmenuje se Javier.
Byli jsme spolu čtyři roky,
než jsme se zasnoubili.
Chtěli jsme…
Po svatbě jsme chtěli žít daleko od Mexico City.
Protože on…
Pomáhá skupinám s nízkými příjmy. Víš?
Zavádí jim elektřinu, shání léky.
Staví domy. Dělá pro Lékaře bez hranic.
- Zajímavý. - Jo.
Super chlap. Táta byl z nějakého důvodu
proti. Ale mně se líbil.
A…
Víš, jsem herečka.
Nemůžu letět do Botswany,
protože nejsem doktorka.
A něco dělat musím.
Tak jsem to zrušila.
A…
On odjel. Já jsem zůstala.
To je všechno. Pak už jsem ho neviděla.
Máte vybráno?
- Mně nic. - Ano.
- Mně taky ne, díky! - Díky!
Jenom…
Mám otázku.
Máte cereálie?
Cereálie?
- Čoko křupinky? - Čoko křupinky?
Ano. Čokoládové křupinky.
Ne, to nemáme.
Čoko křupinky nejsou.
Tak nic. Mockrát děkuji.
Čoko křupinky?
Jo.
Kolik ti je?
Nevím.
Blbej Beto.
Cože?
No…
- Užila jsem si to. - Jo.
- Tak ahoj, Wille. - Ahoj.
Vybral jsem si tě
Ano, tebe
Došlo mi
Že jsi našla mou slabinu
Byla jsi jediná
Kdo dokázal zkrotit mou nezkrotnou duši
Vybral jsem si tě
Protože jsi za to stála
Stála jsi za to riziko
I můj život
Na tom Kolumbijci se mi líbí,
že ti nestříhá hlavu jako celek.
Bere to pěkně vlas po vlasu.
Je to fakt umělec.
Dani?
Danielle?
Zlatíčko?
Beruško?
Drahoušku?
Zlato? Broučku?
Dani.
Danielle?
Dani!
- Co? - Co je?
- Musím ti něco říct důležitého. - Promiň! Taky ti musím něco říct.
Do toho.
- Včera… - Jo.
Jsem vzala Willa do knihovny.
- Do které? - Vasconcelos.
- Ta, co je jako vesmírná loď, že? - Ano, do té.
Pak jsme šli na drink.
- Pak jsme skončili tady. - Hezký.
On… mě doprovodil domů.
- Co je? - On tě píchal.
- Ne. - Dobře.
Jen jsem ho políbila.
- To je ještě ujetější. - Proč?
Příliš intimní.
Polibek? Jazykem?
To je jedno.
Stalo se to, že než jsem došla domů, než jsem otevřela dveře…
zarecitoval mi báseň.
Nádhera. Úžasný. Skvělý!
Ne, není to skvělý.
Nechci, aby si to špatně vyložil.
Špatně vyložil? Jak to myslíš?
Ten polibek. V téhle situaci.
- Já nechci… - Ale máš ho ráda, ne?
A kruci!
Co?
Ne, řeknu ti to, ale nesmíš se zlobit.
- Co jsi udělal, Beto? - Ale… myslím…
- Co jsi udělal? - Myslím…
Asi jsem mu poradil,
ať tě někam vytáhne.
Cože?
Proč… Proč bys to dělal?
Pitomej Adalberto.
Takže za to nemůže Pablo Neruda. Můžeš za to ty.
Ne, počkej.
Nemůžu za to já.
Ne? To teda jo.
- Není to proto… - Ano, je.
- Jo. - Já s ním nic neměl.
- A já snad jo? - Vždyť…
Svým způsobem ano.
Tys ho přece políbila, ne?
No tak. Nic si nevyčítej.
Je to jenom pusa. Jedna pusa. Nic to neznamená.
Kdo se zamiluje po jedný puse?
Nechci po tobě měsíc…
Nikdo.
Nevím. Asi bych s ním měla promluvit.
Můžu dokončit to vyprávění o vlasech?
- Už jdu. - To jsem já, Will.
- Ahoj. - Ahoj. Zombíci.
- Co? - Jak je?
- Dobrý. - Jak se vede?
- Jak se máš? Dobrý? - Jsem v pohodě.
- Můžeme? - Jasně.
Wille!
- Jo, je to… - Tudy? Tak jo.
Je tohle…?
To je…
Já nevím.
A tohle je…
Moždíř.
No jasně.
Tvůj šéf?
- Jo. - Proč to nevezmeš?
- Ne. - Určitě?
Kruci!
Sakra. Musíme jet.
- Já jsem pitomá! - Neblázni.
Pospěš si! To nestihnem! Krucifix!
- Jdeme. - Počkej, Dani! Já zakopnu.
Počkej na mě.
Co ještě můžu říct?
- Kruci, Dani. - Promiň, ne.
- Kurva! Manolo! - Ne.
- Znovu! Promiň. - Konec.
- Jdi si pro kafe. To nejde… - Běž! A mlč.
Pojď, Dani.
Co to děláš, Dani?
- Promiň! - Jsi tu vůbec?
Máš nezdravou barvu.
Oxfordská šeď, ale i tak.
Neznáš svůj text. Seber se, Dani.
- Máš to nadosah. Chápeš? - Jo, já vím.
Když to víš, tak musíš znát text.
- Když sem přijdeš, máš ho znát. - Já vím…
- Dobře. Znovu. Běž! - Určitě. Spolehni se.
Tak fajn!
Měl jsem zavolat Marianě Treviñové,
dala by to i v ruštině nebo s arabským s přízvukem.
„Halalhalalhalal.“
Jdeme na to, Chavi.
Od začátku! A soustřeďte se, všichni.
Do toho.
Podle mě jsi byla skvělá.
Vážně…
Podle mě to ten Manuelo dost slušně přehání.
Ne, má pravdu. Myšlenkami jsem…
někde jinde.
Co takhle večeře?
Koupili jsme s Betem úžasné tacos.
Díky, Wille. Ale ne.
Nevadilo by, kdybych…
šla domů sama?
Musím přemýšlet.
Vyčistit si hlavu.
Nevím. Potřebuju prostor.
Jistě. Neomlouvej se.
Můžu ti pak zavolat?
Dohodnuto.
Dani?
Dobrý den. Nabízíme vám novou kreditní kartu.
Prostor? Co to sakra je? Prostor?
Ona doopravdy chtěla…?
Vykašli se na to.
Jestli to řekla, čeká, že se projevíš jako chlap.
Jak? Nechápu.
Kolik jsi měl holek?
- Já… - Dvacet sedm.
- Víš, co to znamená? - Jo.
- Že ti to nešlo? - Že jsem odborník.
Profík, expert.
To o tom „prostoru“,
tím se ti jen snaží říct, že…
Vypadá to, že na to sám nepřijdeš.
„Hele, pitomče, je tu další chlap.
Líbí se mi. Možná si vyberu jeho a bude po všem.
Tak mi dokaž, že jsi ten pravý.
Muž mých snů.
Můžeš mi dávat dárky a taky pocit bezpečí.
Projevit náklonnost.
Třeba i kvalitní sex. Všechno.“
Ukaž jí, že jsi to ty.
Třeba zachraň nějaký štěně.
A pořádně ji rozesměj.
To je to tajemství.
Pravda. Jak jsem Lea přestal rozesmívat,
bylo po všem.
A to jsem vtipnej chlap.
Nezapomeň.
Co se stalo, když dala Dani prostor Javierovi?
To už víš, ne?
Mimochodem, viděl jsem ho.
Javiera. Krucinál! Vypadá…
Je obrovskej, hochu. Namakanej.
Jako olympijskej plavec.
Nevím, jak to dělá. Tak hezkej chlap.
Povídám mu: „Vypadáš sexy.“
Hezkej chlap.
Vypadá jako Ital.
„Javieri.“
Je úžasnej.
Vypadá naprosto špičkově.
Když si vygooglíš libovolnýho fešáka, tak to bude on.
Věř tomu, kámo.
Říkal, že jí chce zavolat, aby si to nějak vyříkali.
Krásnej chlap!
- Ano? Chlapče? - Ahoj, babi.
- Jak je, broučku? - Dobrý.
Jsem trochu zmatený.
Proč? Jak se to stalo?
Prostě…
Víš, já a Dani… Tak trochu jsme teď spolu.
- To ti moc přeju, Guillermo. - Počkej, babi.
Jen jsem chtěl říct…
Mezi námi to jiskří,
ale požádala mě, abych jí dal prostor.
A já ji vážně chci vidět, ale nechci vypadat…
Jako pitomec.
Kretén?
Nechci být moc vlezlý.
Někdy, chápeš…
většinou vždycky…
potřebujeme čas pro sebe.
Ale v tom je problém. Já už nemám čas.
Někdo nám může pomoct.
Nezavěšuj! Zavolám mu.
Cože? Ne, babi!
Jak se vede, chlape?
Babička říkala, že brečíš kvůli Danielle.
Ne, nikdo kvůli nikomu nebrečí.
Fajn. Uplakánky nikdo nemá rád.
Rami?
Jo? Jsme tu na skleničce s Luci.
Ahoj, Guillermito. Jak to vypadá s mojí Dani?
Potřebuje chlapskou radu.
Nejlepší rada je ojet ji.
Trochu slušnosti. Je to má vnučka.
Neposlouchej ho.
Přines jí květiny. Buď džentlmen.
- Jakej džentlmen, krucinál? - To je děs!
S tebou se nedá mluvit, Juane Carlosi.
Jsi blázen.
Chovej se slušně, blbečku!
Nauč se to od svého syna…
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Kolik stojí tyhle?
Dvě stě pesos.
- Jistě. - Jsou čerstvé.
- Děkuju. - Díky.
- Zdravím. - Dobrý večer.
- Jak se vede? - Dobrý večer, dobře.
- Pro přítelkyni? - Ne.
Jen chci říct, že k ní něco cítím.
- Nashle, díky. - Zlomte vaz!
- Nashle. Děkuju. - Hodně štěstí!
Dejte mi kaly, prosím vás.
No sláva!
Výborně!
Dáme si pauzu. Dani, pojď sem.
Dobrá práce. Soustředila ses. Jde ti to skvěle.
- Děkuju. - Dobrý?
Znáš Cecilii Suárezovou?
- No jasně. - Takhle začínala.
Jdeme na to. Ferrasi!
Seber ten scénář, co jsem zahodil!
Zítra na viděnou.
Měl jsem strach.
- Bál jsem se, že tě vyhodí. - Já vím! Já taky.
- Dneska ti to šlo bezvadně. - Díky.
- Blahopřeju. Zítra ahoj. - Díky. Čau.
Ahoj.
- Co ty tady? Ahoj. - Ahoj!
Chtěl jsem ti říct, že…
Posunul jsem odlet.
- Vážně? - Jo.
Zůstanu ještě pár dní, do premiéry.
- To je paráda! - Jo.
No a šéfovi to nevadí?
No víš…
Neptal jsem se ho.
Chci ti něco říct.
Chci se omluvit.
Za co?
Udělala jsem špatnou věc.
Po našem polibku. A…
Vážně jsem se chovala divně.
Nebyla jsem ve své kůži.
Měla jsem ti to říct.
Takže…
Já jen… Nechci to zkazit.
„To“?
Jo, to… Naše přátelství.
Naše přátelství?
Co mám dělat?
Víš to velmi dobře
Inspirovala jsi mě k lásce
Představoval jsem si důvěrné chvilky s tebou
Když jsem ti dal pocít, že jsi žena…
NOUZOVÝ VÝCHOD
A teď
I když ti zpívám jako noční trubadúr
Odmítáš…
Takže máš někoho jiného?
Cože?
No, já nevím.
Jako…
Jinýho chlapa?
Cože?
Ne? Třeba…
Javiera?
Ne.
Cože?
Co…? Proč do toho taháš Javiera?
Můžu…?
Musím už jít.
Proč?
- Ani jsi… - Neřekl jsem ti to, ale…
- To… to je dobrý. - Ale ta…
Tahle situace…
Babičce se rozbil sporák.
- Tvojí babičce? - Jo.
- Zavolám ti. - Ale…
Ahoj, Dani.
Můžem si promluvit?
Radši ne…
- Uvidíme. - Ne, věř mi.
No…
- Opatruj se. - Ahoj.
Javiere.
Díky. Bylo to hezký.
- Opatruj se. - Ahoj.
Co se to tu stalo?
- Děkujeme. - Díky.
To je děsivé.
Hrozně smrdíš.
Co se děje? Bála jsem se o tebe.
Několik dnů ses
neozval.
A máš nedostupný mobil.
Wille?
Wille…
- Chtěla jsem… - Ne.
Ne. To je dobrý.
Nech to plavat.
Nechápu, co mě to napadlo, když…
jsem si myslel, že by někdo jako ty mohl být s…
No, s někým jako já.
Jdu ven. Dám si na rohu kafe.
Skončil jsi?
Cože?
Já to nechápu.
Co z toho nechápeš?
Nic.
Tohle.
Co máš za problém, Wille?
Proč jsi zmizel?
Nech to plavat.
Můžete přestat předstírat,
že jste takoví?
Beto, Gabriel, ty.
Vaše charitativní práce skončila.
Postarali jste se o sirotka a podivína,
- jak to po vás babička chtěla. - Ty to víš?
Jo.
Ano, jsi divný.
Jsi zatraceně divný, ale…
Aspoň jsem upřímný.
A neprocházím životem jako
nějakej manipulátor,
pitomej sobec…
co si zahrává s city druhých.
Jako ty.
Dani!
- Danielle! - Co je?
Dobrý den.
Lituji, pane. Nejste v databázi.
Ne. Moje letadlo
odlétá až za pár dní. Nemáte nějaký dřívější let?
Nejbližší možný.
Ano, okamžik.
Co říkal?
Nic.
Jen že s Mexikem skončil a vrátil se zpátky.
Divný.
Myslím, že ta tvá Dani
bude pěkná kráva.
- Šukala s Guillermem. - Ale…
Proč tohle říkáš?
Má vnučka není kráva.
- Přestaň být sexista, tati. - Vím jen,
že Guillermo byl v pohodě
a pak začal fňukat a vrátil se z Mexika.
Nemůžeme spekulovat, protože ten příběh neznáme.
- Nevíme, co se stalo. - Je to chyba tý
- blbý ženský. - Mluv o ní slušně.
- Dost! - Proč o ní takhle mluvíš?
- Proto jsi sám. - Podle mě jsi gay.
Přestaňte. Krucifix. Zatraceně.
Kdo mi snědl…?
ZAMILOVAT SE
- Kdo je to? - To jsem já, Beto.
Pojď nahoru.
Ne, pojď ty dolů.
- Pojď nahoru. - Ne, pojď dolů.
Musím si u tebe odskočit, tak mi pohlídáš kolo.
Dobře. Jdu dolů.
Pohlídej mi to kolo, ano?
- Jo. - Dělej.
- Pospěš si! - Vždyť letím.
BABIČKA LUCILA LOS ANGELES
Hotovo!
- Fofr, co? - Jsi dobrý, Beto.
- Měj se, díky. - Čau.
Díky, žes použil mou toaletu.
LUCILA PAVARD ESPINOZOVÁ
Nezaměstnanost mezi Hispánci vzrostla
ze 4,3 % na 4,7 %, a to v době,
kdy bylo v USA vytvořeno 196 000 pracovních míst.
Národní index je prakticky na stejné hodnotě.
Historicky je to nízké číslo.
Ve skutečnosti nezaměstnanost
mezi Hispánci v USA
nadále roste vyšším tempem než v okolním světě.
Máte-li dnes dobře placenou práci,
měli byste být vděční.
- Co se děje? - Je tu Will?
Je v práci.
Musíme si promluvit.
Kdo ti to poslal?
Kamarád Dani.
Mluvilas s ní?
O tomhle by se nebavila.
Takže to nečetla?
Ne, nikdy.
Ale Ramiro brečel, když to četl.
Já se poseru.
Co je, tati? Mělo to hloubku, dojalo mě to.
Musí si to přečíst.
Chlapče?
Už jsem ti někdy vyprávěla, že jsem randila s Juanchem?
Cože?
- Juancho a ty? - Ano.
Ale…
Děda o tom věděl?
On mě s dědou seznámil.
S Juanchem jsme spolu chodili krátce,
protože nám došlo…
že jako pár bychom nefungovali.
Vyhovovalo nám to líp jako kamarádům, užili jsme si legraci.
Dost jsme se nasmáli.
A všichni tři jsme zůstali přáteli navždy.
No…
To je velmi moderní.
Ale proč mi to vykládáš?
Říkám ti to proto, že mě seznámil
s dědou a vzali jsme se.
Představ si, že by ses nenarodil.
To, co ti napsala v tom dopise…
Lidi jako ona ti nevstupují do života každý den.
A když se to stane,
nesmíme je nechat odejít.
Měli bychom si je hýčkat.
Jak to jen cítíš.
Jako přátele, jako milence. To už je jedno.
Nakonec
nikdy nevíš,
kam tě to dovede.
Ahoj!
Beto!
- Zdravím! Jak se vede? - Ráda tě vidím.
- Díky! - To je krása!
Nebyls na něčem? Botox?
- Vypadáš bezvadně. - Ne.
- Sekne ti to. - Ne. Děkuju.
- Dani ví, že jste tu? - Je to překvapení.
- Bude mít radost. - Jo.
Jsi úžasná.
Jsi nádherná.
Pozvala jsi Lea?
Ano, pozvala.
Abych měla klid.
Hádej, koho jsem viděl?
Má drahá
Udělej to pro člověka, kterého nejvíc miluješ
Chci znovu vidět světlo po celém svém domě
Má drahá
Vrať se ke mně, protože trpím
Vrať se ke mně, protože umírám
Ve vší osamělosti, ve vší opuštěnosti
A to mi vážně nedělá dobře
Pojď sem
Má drahá
Pro to, co chceš nejvíc, pojď ke mně
Měj se mnou víc soucitu
Podívej se na mou osamělost
Vůbec mi nedělá dobře
Má drahá
Pověz mi, kdy se…
Pověz mi, kdy se vrátíš
Pověz mi, kdy se…
Pověz mi, kdy se vrátíš
KOUŘ VE TVÝCH OČÍCH
Ano, řeknu mu to.
Je to tvůj návrh.
Jsi hluchá?
Úplně hluchá?
- Ale mluvit umíš. - Ano.
Dokážeš odezírat?
To je prima. Taková superschopnost.
Naprosto, podívej. Zlato, opakuj, co říkám.
Náš pan kaplan v kapli plakal.
- Náš pan kaplan… - Ne.
Je to superschopnost!
- Ahoj. - No ahoj. Jak se máš?
Ty jsi kamarád babičky Dani, že?
- A jak je? - Jo, dobrý.
- Jdeš dál. - Ne, díky.
Můžeš zavolat Dani?
Ano. Rád jsem tě viděl.
Wille.
Co ty tady?
Četl jsem tvůj dopis.
Dani… Moc mě to mrzí.
Mrzí mě, co jsem řekl
i jak jsem se k tobě choval,
že jsem prošvih tu premiéru
a taky že jsem utekl.
Byl jsem pitomec.
A zbabělec.
Myslel jsem…
že to nejdůležitější v životě
je činit správné volby a vydat se správnou cestou.
Teď vidím…
že cesty je třeba nejdřív postavit.
Je to tak?
Musím si teď vystavět novou cestu životem.
Byl bych rád, kdyby ses stala její součástí.
Ale můžeme být
i přátelé, nebo cokoliv jiného.
Jak si budeš přát…
NA PAMÁTKU MILOVANÉHO BRIANA COXE
Překlad titulků: Petr Miklica