Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- ספיישל קומדיה של NETFLIX -‬
‫אלוהים.‬
‫מה קורה, אטלנטה?‬
‫העיר הזאת מדהימה, גבר.‬
‫וואו.‬
‫הכול נפל עליי פתאום היום.‬
‫הייתי בדרך לאולם ו...‬
‫כל הרגשות. כאילו, זה הספיישל שלי.‬
‫אני כאן, אני עושה את מה שכיוונתי אליו‬
‫כל הזמן הזה.‬
‫מבינים?‬
‫הייתי בדרך לכאן ונכנסתי‬
‫דרך הסמטה,‬ ‫וחשבתי, "זה מה שנקרא לסגור מעגל".‬
‫כי את הבחור האחרון שדפקתי‬
‫פגשתי בבר ממש שם.‬
‫את הזין האחרון שלי פגשתי שם.‬
‫מטורף! זה הזין האחרון שמצצתי.‬
‫הראש מתפוצץ במחשבה על זה.‬
‫כאילו, "כלבה, מצצת זין".‬
‫אני בכלל לא אוהבת שמוקים!‬
‫זו עובדה. אני לא אוהבת שמוקים.‬
‫אפילו לא אוהבת ללבוש אותם‬ ‫כשכלבות מבקשות ממני. לא אוהבת שמוקים.‬
‫ומצצתי שמוקים שלמים, הכנסתי אותם לפה.‬
‫הדברים שנעשה כדי להשתלב.‬
‫רק רציתי להיות חברה של החברים שלי.‬
‫כדי שאוכל לדבר עם קבוצת השווים שלי.‬
‫"כן, ילדה, כל הביצים מלוחות ככה.‬
‫הביצים מלוחות נורא. אני יודעת, ילדה.‬
‫מטורף עד כמה הביצים מלוחות".‬
‫למצוץ זין שלם. פסיכי!‬
‫וגם לא הייתי טובה בזה. "מספיק" במציצות.‬
‫"מספיק".‬
‫מעולם לא ניצחתי במשחק המציצות.‬
‫היו לי לילות בסגנון ג'ורדן.‬
‫"אשחק אותה הלילה!"‬ ‫לילות שאת הולכת בהם עד הסוף.‬
‫אני חייבת להצהיר.‬ ‫כי אני אומרת, "אני גרועה במציצות"‬
‫ומישהו בקהל יגיד,‬ ‫"היא מצצה לזין שלי את הצורה!"‬
‫ואני אומרת, "לעזאזל!‬
‫נכון. כך עשיתי באותו לילה.‬
‫ביצעתי את המשימה".‬
‫זה מטורף, גבר.‬
‫אני עם החברה שלי.‬ ‫אני נוסעת איתה לכל מקום וזה טיפשי.‬
‫אני אוהבת אותה אבל גם... שתלך להזדיין.‬
‫זה מעצבן.‬
‫כאילו, אני מאוהבת. רדפתי אחרי האישה הזאת.‬
‫אני מאוהבת. רדפתי אחריה במשך שנים,‬
‫אבל גם, "תסתמי את הפה ותלכי מכאן".‬
‫אנחנו לא אמורות לצאת לנסיעות ביחד.‬
‫הבנתי שזאת הטעות שלי.‬
‫אנחנו צריכות לצאת לנסיעות, אבל בנפרד.‬
‫כאילו, היא נוסעת להוואי,‬ ‫אני נוסעת ללונדון ואז מתחלפים.‬
‫מבינים אותי?‬ ‫אני נוסעת להוואי, היא ללונדון.‬
‫כך נראה אותם דברים ונוכל לדבר על זה.‬
‫יש לנו על מה לדבר.‬
‫אנחנו לא חייבות להיות באותו חלל מחורבן.‬
‫כי נראה שזה מה שיוצר את הבעיות.‬
‫לאחרונה חזרתי הביתה, לבוסטון. באתי משם.‬
‫אני ילדת בוסטון.‬
‫אבל אני גם לא חוזרת לעתים קרובות‬ ‫כי כל המשפחה שלי שם.‬
‫כאילו, כולם.‬
‫אני אוהבת אותם אבל זה כבד.‬
‫אז נמנעתי. "האישה שלי צריכה להכיר אותם,‬
‫אני חוזרת הביתה."‬ ‫חזרתי הביתה עם החברה שלי.‬
‫התחיל טוב.‬ ‫היא פגשה את הדוד האהוב עליי.‬
‫הוא אהוב עליי כי כל פעם הוא שואל אותי‬ ‫אם אני עדיין לסבית. זה נחמד.‬
‫כל פעם שנפגשים הוא שואל,‬ ‫"את עדיין מתעסקת עם נשים?"‬
‫פעם אמרתי, "לא, חזרתי למצוץ שמוקים!‬
‫חזרתי לשמוקים, שותף. זה מה...‬
‫להצמיד שוב את הפה לביצים, מותק.‬ ‫כך אני אוהבת לחיות".‬
‫אבל היה מדליק. היה נחמד שהחברה שלי ראתה‬
‫מאיפה אני באה.‬ ‫חשוב לעשות את זה עם בני זוג.‬
‫לראות איך גדלתי, את האנשים שגידלו אותי.‬
‫כדי להכיר אותי קצת יותר טוב.‬
‫וכל זה היה נעים מאוד. נהנינו מאוד.‬
‫יצאנו לבלות, היא פגשה חברים שלי מהתיכון.‬
‫הרבה חברות ילדות שלי סיפרו לה‬
‫איך חשפתי את הציצים וכאלה.‬
‫כדי שהיא תדע איך הייתי פעם.‬ ‫והכול היה רגוע, נוח.‬
‫הרגשה נהדרת.‬
‫אבל זה נהיה מביך‬ ‫כי נתקלתי בבחור שאיבדתי איתו את בתוליי.‬
‫וזה מוזר כי אנחנו נראים אותו דבר עכשיו.‬
‫אותו לבוש, אותה תספורת.‬ ‫"מה קורה, כושי? מה אתה...?‬
‫מה קורה, בן דוד?‬
‫מה אתה רוצה?"‬
‫ראיתי אותו קודם. "לעזאזל, מצצתי לו".‬
‫חשבתי, "אלוהים..." כי בשביל לסבית,‬
‫כל שמוק שמצצת פעם מעורר תחושה מטרידה.‬
‫כאילו, "זוכרת שהיית עושה ככה פעם?"‬
‫"אלוהים.‬
‫בבקשה אל תתקרב לכאן.‬
‫אלוהים, מצצתי לו את הזין.‬
‫מה הוא יעשה?" בהתחלה הוא היה בסדר.‬
‫הוא עשה תנועה‬ ‫של "את יודעת שמצצת לי" והמשיך ללכת.‬
‫כאילו, "את יודעת מה עשית". אני יודעת.‬
‫מוזר להיות עם החברה שלי,‬ ‫לנסות להיות הגבר הכי טוב‬
‫ואז לראות זין שמצצתי.‬
‫חשבתי, "אני לא אוהבת את זה".‬
‫ואז הוא אמר משהו מטומטם.‬
‫עמדנו זה מול זה והוא אמר,‬ ‫"אני חייב להגיד את זה.‬
‫אני מקווה שאני לא הסיבה לכך שאת ככה".‬
‫כאילו, כושי, מה?‬
‫אתה חושב שהזין בן ה-15 שלך‬ ‫השפיע על הכיוון שלי?‬
‫היינו ילדים, גבר.‬
‫היינו דופקים גם מזרנים, מבין?‬
‫ממש לא. לפעמים אתה גיי בלי לדעת. זה אפשרי.‬
‫הייתי כלבה לסבית ולא ידעתי.‬ ‫אחרים ידעו לפניי.‬
‫כשיצאתי מהארון, חברים ותיקים‬ ‫אמרו לי, "דא". אמרתי, "באמת?‬
‫באמת? ידעתם כל הזמן הזה?‬
‫כי כל הזמן הזה הייתי בטוחה‬ ‫שאני אוהבת זין". באמת.‬
‫באמת. ידעתי שאני לא נהנית מסקס.‬ ‫החברות שלי דיברו על סקס,‬
‫וחשבתי שאני לא נהנית כמוהן‬ ‫אבל לא חשבתי שזה‬
‫כי לא אהבתי זין‬ ‫אלא כי לא מצאתי את הזין הנכון.‬
‫"אחותי, כשאת מרגישה אותו בבטן..."‬
‫"זה החלק הכי פחות אהוב עליי..."‬
‫כשהוא מגיע לבטן, את יודעת שהוא באמת שם.‬
‫אני לא אוהבת את זה בכלל.‬
‫אבל לא חשבתי שאני לא אוהבת זין. חשבתי...‬
‫"תמשיכי למצוץ. תתרכזי. תתאמצי יותר.‬
‫תתמקדי בשמוקים שאת מוצצת. בעיני רוחך.‬
‫בסוף תגיעי לשם".‬
‫לכן ייצוג הוא דבר חשוב כל כך.‬
‫זה חשוב.‬ ‫את צריכה לראות את עצמך בעולם המחורבן.‬
‫לא ידעתי שאפשר להיות שחורה ולסבית ולעוף.‬
‫אני מבוסטון. לא היו לנו לסביות שחורות.‬
‫לא היו. היו לסביות לבנות‬
‫שנהגו בסובארו עם שיערות בבית השחי.‬
‫וחשבתי, "לא.‬
‫לא, אני לא כזאת. אני לא ככה.‬
‫לא עושה את זה. לא מתאים לי".‬
‫הייתה לנו לסבית שחורה אחת‬ ‫שהייתה מכורה לקראק.‬
‫וחשבתי, "אם זה מה שיוצא מלסביות,‬
‫אלה לא חיים בשבילי.‬
‫אני צריכה להתמקד בשמוקים. להתרכז.‬
‫להתרכז, לעבוד קשה ולהגיע למשהו בחיי".‬
‫באמת לא יכולת להיות שחורה ולסבית‬ ‫מחוץ לאטלנטה עד 2012.‬
‫זה לא היה קיים בשום מקום אחר בעולם.‬
‫אז לא ידעתי.‬
‫אמרתי, "לא, אני בקטע‬ ‫של ללקק שמוקים וביצים".‬
‫ממש לא. ואז אכלתי כוס וחשבתי, "כלבה!"‬
‫כל העולם נפתח לפניי.‬
‫חשבתי, "זה מה שכולם דיברו עליו‬ ‫כשהם סיפרו שהם נהנים מזה".‬
‫לא הבנתי את ההנאה.‬ ‫כאילו, "סקס זה רק עבודה.‬
‫לא נהנים ממנו, פשוט עושים אותו". שיהיה.‬
‫אבל לא, אפשר ליהנות מזה.‬
‫עכשיו אני אוכלת כוס‬ ‫וחושבת, "זהו זה. ניצחתי".‬
‫עכשיו אני מנצחת. אני מרגישה בשליטה.‬ ‫אני יודעת מה אני עושה.‬
‫זה המקום שנועדתי להיות בו. בכוס.‬
‫עכשיו אני מאוהבת,‬ ‫ואני רק בכוס אחד וזה מוזר.‬
‫זה מוזר כי אני יודעת‬ ‫שזה הכוס היחיד שאהיה בו לנצח.‬
‫זה... לא תמיד נהדר, נכון?‬
‫כשמזיינים את אותו אדם לנצח,‬ ‫יש לזה חסרונות.‬
‫יש עליות ומורדות.‬ ‫כי אנחנו מזדיינות כבר... לא יודעת,‬
‫מגיל 22?‬
‫אני בת 30 פלוס‬ ‫אז כבר לא אכפת לי מהכוס הזה.‬
‫אני אוהבת אותה אבל לא שמה קצוץ על הכוס.‬
‫הוא יכול לבוא, ללכת, לא להיות שם.‬
‫אבל אני משתדלת. באמת. אני מאוהבת.‬
‫לכן אני לוקחת אותה לכל מקום,‬ ‫לנסיעות וכאלה.‬
‫היינו באירופה לאחרונה.‬
‫שלושה שבועות באירופה. טעות גדולה.‬
‫שלושה שבועות. יותר מדי זמן.‬ ‫טעות לעשות את זה.‬
‫זה נדפק עוד לפני שעזבנו את ניו יורק.‬
‫זה הסתבך עוד לפני שיצאנו מהדירה.‬
‫זה התחיל באריזה.‬
‫האריזה המחורבנת פירקה הכול.‬
‫הכול היה טוב. ארזנו, היא ארזה,‬
‫אני ארזתי. הכול היה מכובד.‬
‫אבל אז היא התחילה לארוז תיק שלישי.‬
‫וזה בלבל אותי כי יש לה רק שתי זרועות.‬
‫שאלתי, "איך תיקחי שלושה תיקים‬ ‫בשתי זרועות, ילדה?‬
‫אין לך מספיק זרועות לתיקים שאת אורזת.‬
‫איזה מהלך יומרני ונועז לארוז תיקים‬
‫שאין לך זרועות עבורם!‬
‫מי אמור להיות אחראי‬ ‫לתיקים המחורבנים האלה?‬
‫מי יהיה הבוס, כלבה? אני לא מבינה".‬
‫ואז הגענו לנמל תעופה‬ ‫וזה גרם לריב כי היא שוכחת‬
‫שאני לא גבר. אני לא. אז אין בי אבירות.‬
‫אני לא שמה קצוץ!‬
‫אני כלבה במלוא מובן המילה. אין בי אבירות.‬
‫השתגעת?‬
‫זה לא שהיא נאבקה בתיקים ואמרתי,‬
‫"לא אתן למותק שלי להיאבק!‬
‫אני צריכה להביא את התיקים!"‬
‫אין מצב.‬ ‫אמרתי, "כלבה טיפשה. תביאי פחות תיקים.‬
‫מטומטמת. זה מעשה מטומטם נורא.‬
‫להביא תיקים כשאין לך מספיק זרועות.‬
‫מי עושה דבר כזה?‬
‫תראי, יש לי תיק לכל זרוע, ילדה.‬ ‫ככה אני מתגלגלת.‬
‫מה לא בסדר אצלך?"‬
‫היא נאבקת, נראית מטופשת,‬ ‫ואני מסתכלת כאילו...‬
‫איזה בחור הגיע כדי להציל את המצב‬ ‫כי זה מה שבחורים אוהבים לעשות.‬
‫בעיקר כשגברים רואים אישה גברית.‬ ‫זה הכי אהוב עליהם.‬
‫הם אוהבים לבוא בקטע של "לי יש זין אמיתי".‬
‫דפוקים מטונפים. "איפה את רוצה את הזין שלי?‬
‫איזה תיק להרים עם הזין?‬
‫מה את רוצה...? את צריכה את הזין שלי כאן?"‬
‫"שתוק".‬
‫הליצן המחורבן ההוא בא, "לי יש זין אמיתי".‬
‫והוא מרים את התיק‬ ‫ומסתכל עליי כאלו, "מה עכשיו?"‬
‫כאילו, "כושי, תביא גם את שלי!‬
‫אם כבר, תרים את התיקים של כל הכלבות!‬
‫מה נראה לך? אני גברת. תסחב את התיק שלי.‬
‫תהיה ג'נטלמן מחורבן".‬
‫לא עוזר שאני נלחצת מטיסות.‬ ‫אני מודה. לא עזרתי.‬
‫אני נלחצת נורא בטיסות. אני שונאת לטוס.‬
‫אני חושבת על מוות כל הטיסה.‬
‫כל הטיסה אני חושבת, "אני מתה כאן".‬
‫לדעתי מי שלא חושב על מוות הוא פסיכופת.‬
‫אף אחד לא אומר,‬ ‫"זה מה שאלוהים התכוון שיקרה".‬
‫מה הקטע? ברור שאין לנו מה לעשות שם למעלה.‬
‫אנחנו צופים בטלוויזיה, שותים.‬ ‫מי אנחנו חושבים שאנחנו?‬
‫איזו חוצפה. תרגיעו קצת.‬
‫זה עניין עדין.‬
‫אנחנו אוהבים לספק אשליה של ביטחון.‬ ‫"במקרה חירום".‬
‫כלבה, נמות במקרה חירום!‬
‫הבן זונה ההוא יושב ליד היציאה,‬ ‫בלי נעליים, שיכור.‬
‫הוא יציל אותנו? הוא האיש?‬ ‫הוא העומד בראש? לכו להזדיין!‬
‫אתם לא שמים עלינו.‬ ‫ראיתי אתכם מגישים לו משקאות!‬
‫אולי לא תגישו משקאות‬ ‫למי שיושב ליד היציאה. לכל השורה!‬
‫אולי הם צריכים להיות פיכחים.‬
‫אתם רוצים שארגיש בטוחה בשמיים...‬ ‫תנשקו לי בתחת!‬
‫אני חושבת על מוות בצורה מוזרה.‬ ‫לא יודעת...‬
‫רוב האנשים חושבים על דברים רגילים.‬
‫הם חושבים, לא יודעת...‬
‫"מה אם הטייס יתרסק על צלע הר היום‬
‫כי הוא שונא את חייו?"‬
‫או "מה אם יהיה כשל במנוע?"‬ ‫מחשבות נורמליות.‬
‫יש לי מחשבות מטורפות.‬
‫למשל, מה אם החברה שמייצרת את הכימיקלים‬
‫לשירותים במטוס...‬
‫טוב, אז כשאתם במטוס, מחרבנים או משתינים,‬
‫זה לא מיועד לציפורים, מותק.‬
‫לא מורידים מים וזה נפלט לשמיים.‬ ‫לא, זה נשאר במטוס.‬
‫כמו בקרוואן. ויש שם חומר כימי,‬
‫ונוצרת טינופת נוזלית, וכשנוחתים,‬
‫שואבים את זה החוצה‬
‫ומכניסים חומר כימי חדש לקראת הטיסה הבאה.‬
‫אז חשבתי, מה אם בחברת הכימיקלים‬
‫החליטו להתקמצן על החומר הכימי?‬
‫תאוות בצע אמריקאית.‬ ‫החברות האמריקאיות הן זבל.‬
‫הם תמיד עושים דברים כאלה, חותכים פינות.‬
‫כולם יודעים. חותכים פינות, עושים שטויות.‬
‫באיזו חברה מחורבנת אמרו, "יודע מה?‬
‫לא נקנה חומצה בורית החודש. לא צריך.‬
‫זה עולה 30,000 דולר ליחידה ולא יעיל".‬
‫ואז אני בשמיים, מחרבנת,‬ ‫המטוס נעשה כבד יותר,‬
‫ובום, לתוך צלע הר.‬
‫כולם מתים.‬
‫זה מה שמתרחש במוח שלי.‬
‫חרא שאי אפשר להרגיע באמצעות סרטון בטיחות.‬
‫מה אתם...?‬
‫אז אני לחוצה, על הקצה.‬ ‫אני לחוצה מרגע שעליתי למטוס.‬
‫אני מוודאה שכל הטלפונים במצב טיסה‬ ‫כי זו אחריות של כולם.‬
‫"תראו אותו. למה הוא משחק 'קנדי קראש'?‬
‫מי יעשה משהו? זה מוזר.‬ ‫אני לא אוהבת את זה."‬
‫ואז התיישבתי וראיתי שהחברה שלי‬ ‫עדיין מתעסקת בטלפון שלה.‬
‫היא עדיין לא החליפה מצב. היא משחקת וכאלה.‬
‫אז אמרתי, "היי, מותק, מתי תעשי את זה?‬
‫הבחור אמר לעשות את זה.‬
‫נראה לי שכדאי שתעשי את זה".‬
‫והיא יוצאת עליי‬ ‫כי היא עדיין כועסת על עניין התיקים.‬
‫היא אמרה,‬ ‫"לא צריך לעשות את זה עד שהמטוס ימריא!"‬
‫ואמרתי, "כלבה, את לא בונה מטוסים!‬
‫את לא. את לא מדענית מטוסים או משהו כזה.‬
‫את עושה את זה‬
‫כשהכושי שנוהג במטוס אומר‬ ‫שזה הזמן לעשות את זה! "‬
‫זה רגע ההזדמנות.‬
‫זה גרם לריב אחר כי לחצתי על הכפתור.‬
‫"בינג, תעיפו אותה מפה.‬
‫אני לא עולה לשמיים עם הכלבה הזאת‬ ‫שעושה בעיות על הקרקע.‬
‫איך נוכל להמריא לשמיים?‬
‫את לא מצייתת לחוקי הקרקע, מותק!‬
‫זה לא הגיוני."‬
‫אז אני במושב שלי ועכשיו אנחנו רבות.‬
‫רבות בלחישות כמו הלבנים.‬
‫מנסות לנהל קרב לחישות טוב.‬
‫אתם יודעים, הקטע המטופש הזה.‬
‫והקטע שלה זה להתעסק איתי.‬
‫היא אוהבת להזכיר לי שאני אישה.‬
‫אני יודעת, בסדר?‬
‫אבל היא אוהבת... בגלל הבגדים שלי.‬
‫מבינים? בגלל סגנון הלבוש שלי.‬
‫כאילו, "אני אשבור אותך,‬ ‫אזכיר לך שאת כלבה."‬
‫"כלבה, יש לי תחתונית למטה.‬ ‫אני יודע מה קורה.‬
‫אני לא צריכה אנרגיה כזאת ממך.‬
‫טמבלית."‬
‫אז אנחנו במטוס, מתווכחות, והיא אומרת,‬
‫"מה כל כך מפחיד אותך, מטורפת אחת?‬ ‫את במחזור?"‬
‫ואני כזה...‬
‫זה כל כך הרגיז אותי!‬
‫היד שלי נסגרה כאילו אני עומדת לחבוט‬
‫במושב שלפניי, כאילו שאגיב.‬
‫בפעם האחרונה שעשיתי את זה, היינו בבית.‬
‫הרמתי אגרוף וחבטתי בקיר,‬ ‫וחטפתי מכה רצינית ביד.‬
‫לא קרה כלום אז אמרתי, "תני לי להירגע".‬
‫מה לעשות?‬
‫ואז פשוט אמרתי את האמת.‬
‫אמרתי, "אני פוחדת למות!"‬
‫צעקתי את זה במטוס.‬
‫פשוט תגידו את זה. פשוט תהיו כנים.‬
‫אבל ברגע שאמרתי את זה, הבנתי שזה לא נכון.‬
‫הייתי צריכה לשמוע את זה נאמר.‬ ‫חשבתי, "זה לא הקטע.‬
‫אני לא פוחדת למות.‬
‫למעשה, המוות בלתי נמנע,‬ ‫זה יקרה. אני לא פוחדת למות".‬
‫הבנתי באותו רגע שאני פוחדת לשרוד.‬
‫אני לא רוצה לשרוד בהתרסקות מטוס.‬
‫אני חושבת על עצמי צפה על חתיכת כנף‬
‫בלב ים הרבה יותר‬ ‫משאני חושבת על מוות. פשוט...‬
‫כמו ב"חיי פי". "להישאר בחיים." לא!‬
‫זה זבל.‬
‫לא!‬
‫אני לא רוצה לשרוד כלום.‬
‫כי זה לא שיוצאים מזה נקי,‬ ‫כאילו לא קרה כלום.‬
‫כשמישהו אומר, "אני ניצול",‬ ‫הוא קצת דפוק. הוא לא רגיל.‬
‫זה דפוק.‬
‫אשרוד בתאונת מטוס‬ ‫והזרוע שלי תישאר ככה לנצח.‬
‫לנצח אהיה ככה כשאדבר עם אנשים. זה זבל.‬
‫קצות האצבעות שלי לא יתפקדו ולא אוכל לאחוז.‬
‫לנצח לא אוכל להרים דברים, לא אוכל להחזיק.‬
‫אאבד את הרגליים‬
‫ואהיה קומיקאית בלי רגליים.‬ ‫אעלה לבמה בלי רגליים.‬
‫"היו לי רגליים, אבל הן אינן.‬ ‫שמעתם על ההתרסקות.‬
‫אל תדאגו לי." זיבולים!‬
‫זין על זה.‬
‫לא!‬
‫או שאסחף לאי בודד. "תילחמי על חייך."‬
‫הגוף שלם ואני צריכה "לעשות את זה!"‬
‫כי זאת הבעיה בהישרדות.‬ ‫הישרדות מעלה את השאלה,‬
‫"האם יש לך רצון לחיות?"‬
‫והתשובה היא לא. אני יודעת את זה כבר.‬
‫לא אכפת לי מהחיים מספיק‬ ‫כדי באמת להילחם למענם.‬
‫בכל פעם שאני צופה ב"להתחיל מחדש",‬ ‫אני חושבת,"פשוט תמות!‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫תשכב על החוף ותן לגלים לקחת אותך, כלב.‬
‫זה מגוחך!"‬
‫"המתים המהלכים"?‬ ‫אם הטלפון שלי מת, אני מתה.‬
‫לאן אלך בלי GPS?‬
‫אני לא קוראת מצפן. אני לא לבנה.‬
‫הלבנים... אני לא יודעת.‬
‫אתם מתכוננים לאיזה חרא,‬ ‫אבל לא מספרים לנו מה זה.‬
‫אתם כל כך מוזרים.‬
‫ההתנהגות שלכם מוזרה!‬
‫אתם מתכוננים. סוף העולם. הכול בוער, הבנו,‬
‫וכולכם מתכוננים. רק תגידו לנו.‬ ‫תספרו לנו מה קורה!‬
‫תפסיקו לשמור את זה לעצמכם.‬
‫הם מתנהגים מוזר. הולכים לאיבוד ביער בלי...‬
‫"ניחלץ באמצעות כוכב הצפון."‬
‫למה?‬
‫מירוצי בוץ וכאלה, רצים בבוץ.‬
‫רצים... למה?‬
‫אבל אם חושבים רגע, במפולת בוץ,‬
‫הם יגלשו.‬
‫הכושים, מצד שני, נדפקנו.‬
‫אנחנו לא מתכוננים.‬
‫אין לנו תוכנית לסוף העולם, וברור שזה קורה.‬
‫כל מה שנעשה יהיה להיפגש באטלנטה.‬
‫זאת התוכנית של הכושים. להיפגש באטלנטה.‬
‫חבורה של כושים מול "ואפל האוס".‬
‫"הנחתי שזה המקום ואז נדבר על הדבר הבא.‬
‫חשבתי שעדיף להיפגש קודם.‬
‫מה שאני רוצה לדעת זה מי מבשל?‬
‫מי יהיה אחראי לבישול בזמן הזה?"‬
‫אלוהים!‬
‫הם מתכוננים. באמת. תסתכלו על הבני זונות.‬
‫הם מצחיקים.‬
‫הם כל הזמן מתכוננים‬ ‫אבל אנחנו לא יודעים למה, נכון?‬
‫צפיתי ב"עירומים ומפוחדים"‬ ‫לראשונה בשבוע שעבר.‬
‫למה אתם עושים את החרא הזה, אנשים לבנים?‬
‫כדי לבדוק אם תסתדרו‬ ‫גם עירומים וגם מפוחדים? שניהם?‬
‫למה שניהם?‬
‫שניהם ביחד? אפילו לא בנפרד? זה מטורף!‬
‫קבוצת של לבנים נהרגה בטיפוס על ההימלאיה.‬
‫בשביל מה אתם עולים לשם?‬
‫כל מה שאתם צריכים נמצא כאן למטה.‬
‫רוצים לנסות לישון בפחות חמצן?‬
‫לאן נעלם החמצן? כושי, החמצן אוזל?‬
‫אנחנו מאבדים חמצן? תגידו לנו!‬
‫למה אתם שומרים את זה לעצמכם?‬
‫תעדכנו את כולם, לעזאזל.‬
‫ראיתי פעם לבנים בודקים את קצב הלב שלהם.‬
‫"כלבה, אנחנו צריכים לרוץ? לאן הולכים?‬
‫לאן הולכים? למה אתה בודק את החרא הזה?‬
‫אתם יודעים שאני לא יודעת.‬ ‫לא אוהבת את זה."‬
‫הכושי הזה, אילון מאסק, טס לחלל לבדו.‬
‫מה גבר לבן יעשה לבדו בחלל, לעזאזל?‬
‫אני היחידה שזה מעורר בה חשד?‬
‫שהבן זונה הזה טס לחלל‬ ‫בלי הממשלה, בלי נאס"א?‬
‫לא ידעתי בכלל שאפשר לעשות את זה!‬
‫למיטב ידיעתי, הם השולטים בחלל.‬
‫הם מנהלים את החלל!‬
‫כדי להתעסק עם החלל, צריך להתעסק איתם.‬
‫הבן זונה בנה ספינת חלל‬ ‫כאילו מדובר בקארטינג בימי שלישי.‬
‫כלבה, יום החלל זה בשבת!‬
‫כולם יודעים את זה!‬
‫אתה לא יכול לצאת לחלל באמצע השבוע!‬
‫זה אירוע. זה קורה בשבת, הטלוויזיה פועלת.‬
‫הכושי הזה ייצא ברביעי בערב. מה?‬
‫ועוד מסקרמנטו. המקום לחלל הוא כף קנוורל.‬
‫משם יוצאים.‬
‫אין נקודת כניסה למאדים מסקרמנטו המחורבנת.‬
‫אם אתה יוצא לחלל, תוציא לפחות תשדיר שירות.‬
‫תופיע בחדשות. "היי, אנשים,‬
‫אני יוצא לשוטט בחלל, אל תיבהלו".‬ ‫הבחור המריא.‬
‫חשבנו על חוצנים. "חוצנים?"‬ ‫"לא, אילון מצייר סופגניות בחלל."‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫שאפתנות של גברים לבנים זה קטע.‬
‫רוצים לדעת איפה יש גזענות?‬ ‫בדיוק שם, גברים לבנים.‬
‫אתם מבולבלים. מסתכלים עליו.‬ ‫"על מה את מדברת?"‬
‫מבולבלים נורא.‬
‫כי כולם לומדים היסטוריה.‬
‫אז חושבים, "לא תולים אף אחד‬ ‫ואנחנו לא מרביצים לאף אחד.‬
‫עובד לידי בחור שחור ויש לו מכונית,‬ ‫אז שוויון".‬
‫תרגיעי את עצמך.‬
‫תנוחי לך. "הכול הוגן."‬
‫מטורף לגמרי!‬
‫שום דבר לא הוגן!‬
‫כי כשאתה ישן,‬ ‫אתה חולם לקנות את מאדים, כושי!‬
‫בחיים שלי לא חשבתי שאוכל לעשות דבר כזה.‬
‫חשבתי על כמות כזו של כסף.‬
‫וחשבתי, "בכל הכסף הזה אקנה תקרת זהב‬ ‫כמו של מאסטר פי מ'קריבס'.‬
‫זה מה שאני אעשה בכל הכסף הזה".‬
‫לצאת לחלל לבד? לעולם לא!‬
‫גם לו רק חשבתי על זה,‬ ‫הייתי מתקשרת לנאס"א.‬
‫"נאס"א, כאן סאם. אני יכולה לצאת?‬
‫יודעת מה? היום שלישי. יום החלל הוא בשבת."‬
‫אז נחתנו בלונדון...‬
‫נחתנו בלונדון,‬
‫והחלטנו לא לריב יותר.‬
‫כי ככה עושים את זה כשנוסעים בזוג.‬
‫מגיעים למקום.‬ ‫"נריב במקום שאנחנו משלמות עליו שכר דירה.‬
‫בואי נשתדל להיות חברות.‬
‫אף פעם לא ראינו את מה שיש כאן,‬ ‫אז ננסה לשמור על קור רוח", נכון?‬
‫אז הגענו ללונדון, ומה נעשה?‬
‫זה חדש לי כי אני אדם בוגר,‬
‫ועכשיו אני יוצאת החוצה באור יום.‬ ‫בטיולים פעם,‬
‫חשבתי, "נישן ביום ונדפוק ראש בלילה.‬
‫לראות את העיר מסוממת ושתויה".‬ ‫אבל עכשיו אני זקנה,‬
‫ואומרת, "אני רוצה לראות אדריכלות. לדעת...‬
‫איך הם בנו את הבניינים".‬
‫הגענו ללונדון ואמרתי,‬ ‫"יש לנו זמן. בואי נלך למוזיאון".‬
‫החברה שלי אמרה, "כן, בואי.‬
‫כלבות זקנות אוהבות מוזיאונים".‬
‫אבל אנחנו לא זקנות עד כדי כך‬ ‫אז לקחנו פטריות קודם.‬
‫נהפוך את המוזיאון.‬
‫אז לקחנו פטריות‬
‫ואמרנו, "בואי נצא, נעשה את זה."‬
‫הלכנו למוזיאון הבריטי.‬
‫זה המוזיאון הכי גדול בלונדון, בעיר.‬
‫הלכנו למוזיאון והוא עצום. הייתי המומה.‬
‫הייתי מסטולית נורא.‬ ‫נכנסתי ואמרתי, "אלוהים".‬
‫אגף אחרי אגף אחרי אגף של דברים‬ ‫וזה העיף לי את המוח.‬
‫חשבתי, "וואו. אנשים לבנים‬ ‫גנבו את כל הדברים האלה!‬
‫גנבו כל כך הרבה דברים!‬
‫כל החרא הזה גנוב. זה מטורף!"‬
‫זה כאילו, "וואו!‬
‫הם גנבו כל מה שיש כאן!"‬
‫החוצפה! זאת המילה‬ ‫המתאימה לתיאור אנשים לבנים.‬
‫זו לא גזענות, זו חוצפה.‬
‫איזו חוצפה!‬
‫כי כולם גונבים. אני לא אומרת שאתם היחידים.‬
‫כולם גונבים.‬
‫השחורים גונבים, אבל כשאנחנו גונבים,‬
‫אנחנו מפזרים.‬
‫כי אנחנו פוחדים. "הם עלולים לבוא בכל רגע.‬
‫לנסות לקחת בחזרה אז נשים קצת אצל ג'ו‬
‫וקצת כאן..."‬
‫לא האיש הלבן. "שימו הכול באותו בניין.‬
‫תבנו מצודה מסביב.‬
‫וכן, תגבו מהם 20 דולר כדי לראות את זה.‬
‫את הדברים שלהם.‬
‫ואם מישהו נוגע במשהו, תירו בו".‬
‫אלוהים!‬
‫אבל התרבות שלהם.‬
‫זה עוד משהו ששיגע אותי בלונדון.‬
‫"הבני זונות קיבלו את כל התרבות.‬ ‫לנו אין כלום.‬
‫אנחנו זבל."‬
‫אין תרבות באמריקה. אנחנו חושבים שכן.‬
‫"נלך לראות את פעמון החירות". זה זבל. אשפה.‬
‫זה זבל. זה צעיר, בור...‬
‫אין לנו משהו טוב. להם יש את רמברנדט,‬
‫יש להם את התרבות המחורבנת.‬
‫כאמריקאים, אנחנו חושקים בתרבות שלהם.‬
‫אנחנו נוסעים לשם "לספוג קצת תרבות.‬
‫תן לי לשאול רמברנדט תמורת שני מיליון לחודש‬
‫כי הילדים שלי זקוקים לאמנות".‬
‫הם קיבלו הכול.‬
‫הייתי עם החברה שלי ונכנסנו לאולם מצרים.‬
‫נכנסנו לחדר שהיו בו שש מומיות בחדר אחד.‬
‫זה העיף לי את הראש.‬
‫אמרתי, "תראי, יש פה שש מומיות".‬
‫היא נכנסה לזה.‬
‫היא אמרה, "למה את מתנהגת‬ ‫כאילו אף פעם לא היית בשום מקום?"‬
‫היא חשבה שאני מאלה‬
‫שנוסעים לחו"ל ומעמידים פנים‬ ‫שהרבה יותר טוב שם מאמריקה.‬
‫זה מעצבן.‬
‫אנשים אומרים,‬ ‫"הפרחים באמריקה לא נראים ככה".‬
‫תסתמו את הפה. זה מעצבן.‬
‫היא חשבה שזה הקטע שלי. "מה הסיפור?‬
‫ראית מומיה בעבר."‬
‫אמרתי, "כן, כלבה, אחת!‬ ‫מעולם לא ראיתי שש בחדר אחד!"‬
‫ככה זה אצלנו באמריקה כי אנחנו שואלי תרבות.‬
‫באמריקה מקבלים מומיה אחת.‬
‫אחת לשלושה קיצים!‬
‫והתאמצנו בשביל זה‬ ‫כמו ג'ו ג'קסון עם "חמישיית הג'קסונים".‬
‫"תקשיבי, אימא! מחר, ממפיס…‬
‫תזיזי את התחת שלך לאוהיו."‬
‫יצאנו מהמוזיאון וחשבנו לקחת מונית.‬
‫אמרתי, "בואי ניקח אובר.‬ ‫נראה איך אובר עובדים בלונדון".‬
‫כאילו שזה יהיה פחות כמו אונס.‬
‫אולי זה יהיה פחות ואולי אותו דבר‬
‫אבל בתוספת הורדת כובע או משהו.‬
‫משהו אחר, מבינים?‬
‫אז השגנו אובר ואני לא... בחו"ל...‬
‫נראה לי שאנשים מרשים לעצמם עכשיו‬ ‫בגלל הנשיא שלנו,‬
‫בגלל המצב כאן,‬ ‫אנשים מרשים לעצמם לדבר אלייך לא יפה.‬
‫מבינים?‬
‫את מבקרת במדינה זרה ואנשים...‬
‫הם מרשים לעצמם לתקוף‬ ‫כי הם חושבים שהארץ שלנו נואשת.‬
‫נכנסתי לאובר, וברגע שהוא שמע את המבטא שלי,‬
‫הבן זונה פתח את הפה.‬
‫הוא אמר, "אמריקה?‬
‫טראמפ…‬
‫מתי תעשו משהו?"‬ ‫כושי, תרזה מיי, היטלר. תמצוץ לי.‬
‫כאילו שאין לכם בעיות.‬ ‫תלקק לי את הביצים. עוף מכאן.‬
‫אני לא מתגוננת. הרבה אנשים נכנסים למגננה.‬
‫בעיקר ליברלים אוהבים להגן על אמריקה.‬
‫"אל תשפוט אותנו לפי הנשיא.‬
‫אנחנו מדינה טובה הרבה יותר מהנשיא."‬
‫לא נכון!‬
‫לו היינו, הוא לא היה הנשיא המחורבן.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫אנחנו טובים יותר מטראמפ?‬ ‫אנחנו מדינה של מזנוני "גולדן קוראל".‬
‫מי לעזאזל אנחנו חושבים שאנחנו?‬
‫זבל! אנחנו זבל.‬
‫שקי מקרוני, צלע בקר ב-9.99.‬ ‫זה החרא שלנו. זבל.‬
‫המבורגרים בדולר ממסעדות מזון מהיר,‬
‫ואז אנחנו בוכים כשאנחנו חוטפים סרטן.‬
‫"הבשר הזה ב-99 סנט כמעט הרג אותי!"‬
‫דא, כלבה! איך נראה לך שקיבלת בשר ב-99 סנט?‬
‫מגדילים אותו עם קצת סרטן.‬ ‫רק ככה אפשר לעשות את זה!‬
‫איך אחרת הגענו ליעד הזה לדעתך?‬
‫טמבל.‬
‫חוץ מזה, לא יודעת...‬
‫טראמפ הוא הנשיא הכושי הראשון שלנו.‬ ‫יש לזה חשיבות.‬
‫אני מתכוונת היסטורית, לא ברגע זה.‬
‫כשנביט בדיעבד בעולם,‬ ‫נגיד, "אנחנו בספרי ההיסטוריה".‬
‫ניזכר בברק ונגיד, "איש שחור טוב".‬
‫ואז כושי שלם.‬
‫פעם ראשונה שיש לנו כושי בבית הלבן,‬
‫והכושי הראשון לבן. זה בטח אומר משהו.‬
‫הוא לא נשיא. לכן הדמוקרטים מפסידים.‬
‫הם יודעים להתמודד עם נשיאים, לא עם כושים.‬
‫זו אנרגיה של סוף האוטובוס.‬
‫אין להם מושג מה לעשות עם זה.‬
‫כל החלטה שלו הייתה כושית.‬ ‫הוא מעולם לא היה נשיאותי.‬
‫הוא פשוט שחרר מהכלא 11 מחבריו ללא כל סיבה.‬
‫כל מה שחשבתם שהאיש השחור יעשה.‬
‫כל מי שלבן כאן ובחר בו,‬ ‫כל מה שחשבתם ששחור...‬
‫הוא אמר, "שחררו אותם". "למה?"‬ ‫"כי אני אוהב אותם. הם חברים.‬
‫שחררו אותם."‬
‫הוא הרג גנרל איראני.‬
‫הוא הרג גנרל של מדינה אחרת‬ ‫שיש לנו בעיות איתה כל הזמן.‬
‫הרג אותו. וקודם כל,‬
‫לא ידעתי בכלל שאנחנו כועסים עליהם כרגע.‬
‫לא ידעתי. כך יודעים שזה חרא אישי של כושי.‬
‫זה היה ריב. "אם אתם רואים אותו, תתקשרו.‬
‫אני לא אוהב את הבן זונה.‬
‫אם תקלטו אותו, תתקשרו. יש לי משהו בשבילו."‬
‫האיראנים קבעו פרס של 80 מיליון על ראשו.‬ ‫הם לא ידעו מה לעשות.‬
‫דיפלומטים... "80 מיליון על ראשו."‬
‫כאילו זו קטטת היפ-הופ.‬
‫"80 מיליון על ראשו. 20 מיליון לשרשרת."‬
‫אני לא יודעת יותר מה קורה בעולם.‬
‫כשנשיא עושה מהלך כזה,‬ ‫הורג מנהיג של מדינה אחרת,‬
‫הנשיא עולה לחדשות.‬
‫למעשה, כל ערוץ נהפך לחדשות מחורבנות.‬
‫בכל ערוץ, הנשיא בחדר הסגלגל.‬
‫"היי, גבר. היה בלגן מחריד.‬
‫אבל אני הנשיא והייתי צריך להגן על כולכם.‬
‫אני עושה את הדבר הנכון ותומך בדבר הנכון,‬
‫אז אתם לא צריכים לדאוג כי אני שומר עליכם.‬
‫הנשיא סוף. אמריקה הכי טובה."‬ ‫זה מה שהנשיא עושה.‬
‫הכושי מתחבר לטוויטר‬
‫ומצייץ את דגל אמריקה‬ ‫כמו בנדנה של ה"קריפס".‬
‫וזה כאילו, "מה זה?‬ ‫אני לא אוהב את הכושי. מה...?‬
‫מי מבולבל?"‬
‫הוא מחובר לזה כבר מתחילת הכהונה שלו.‬
‫כבר בהתחלה העלינו...‬
‫"היי, אדוני הנשיא,‬ ‫ילדים מביאים נשק לביה"ס,‬
‫הם יורים בבתיה"ס, מה נעשה?"‬ ‫הוא אמר, "תחלקו נשק למורים.‬
‫כשמכסחים אותך, תכסח בחזרה.‬ ‫זה מה שאני תמיד אומר.‬
‫ככה מתמודדים עם דברים בשיכונים".‬
‫לא יודעת,‬ ‫הדינמיקה ביני לבין החברה שלי עדיין דפוקה.‬
‫כאילו... אנחנו צריכות לפתור עניינים.‬
‫כרגע אנחנו לא חוגגות בחגים.‬
‫ביטלתי את כל החגים.‬
‫אני לא מתעסקת עם זה. יום האהבה, חג המולד…‬
‫אנחנו חוגגות רק ימי הולדת, שום דבר אחר לא.‬
‫היא חושבת שאני מרושעת.‬ ‫אמרתי, "לא, נחגוג שוב בחגים‬
‫כשתשיגי עבודה".‬
‫כרגע היא לא עובדת. וכשפגשתי את החברה שלי,‬
‫זה לא שהיא לא יודעת לדאוג לעצמה, אבל כרגע,‬
‫היא בתקופת מעבר, לא עובדת, וכשפגשתי אותה,‬
‫לא עבדתי. הייתי מרוששת והיא הרוויחה הרבה.‬
‫אבל עכשיו זה הפוך.‬
‫אני מרוויחה הרבה הרבה כסף והיא אפס.‬
‫"אז, לא. לא נחגוג. בשביל מה לחגוג איתך?‬
‫זה לא הוגן. זה לא שווה.‬
‫לא מדובר ביחסים בין שווים כמו מבוגרים."‬
‫זה לא שאקנה לה תיק "לואי"‬ ‫והיא תקנה לי "גוצ'י".‬
‫חג? לא.‬
‫אני קונה תיק "לואי" והיא נותנת לי תלוש‬
‫לעיסוי גב כאילו היא בת שבע.‬
‫אני צריכה להביט בעיניה‬ ‫ולהתנהג כאילו זו מתנה מכובדת‬
‫כי היא דחקה אותי לפינה!‬
‫"זה באמת מכל הלב."‬ ‫"אני לא רוצה עיסוי גב ממך!‬
‫את בכלל לא יודעת לעשות את זה!"‬
‫אז לא. בלי חגים.‬ ‫אני לא רוצה להביא לזה ילדה.‬
‫עכשיו עליי לשלם עליה, עלייך,‬ ‫לעשות את כל זה, להגן על שתיכן,‬
‫כי גם היא חושבת ככה, כי היא מטורפת.‬
‫אני אמנם מתלבשת ככה,‬ ‫אבל אני לא יודעת להילחם.‬
‫תרגיעי. התחתונים האלה‬ ‫לא מעניקים לי כוחות-על, חומד.‬
‫פעם, כשהייתי במקלחת,‬
‫היא יצאה לחנות ולא נעלה את הדלת המחורבנת.‬
‫כך הבנתי שלדעתה‬ ‫אני יכולה להתמודד עם הכול.‬
‫זה מטורף. להשאיר אישה במקלחת,‬ ‫ציצים מכוסים בסבון.‬
‫מבינים? אני במקלחת, הציצים שלי מסובנים.‬
‫יש לי ציצים מסובנים במקלחת.‬
‫והציצים שלי זקופים. הם...‬
‫כשאני מחלצת אותם מהחזייה,‬ ‫הם מגיעים רק עד לכאן. זה טוב.‬
‫אלה ציצים טובים.‬
‫אין הרבה בלאי כי אני לא פוגשת שמוקים‬
‫אז הם לא צריכים לקפץ.‬
‫ציצים מוצקים. מבינים אותי?‬
‫כאן למעלה. איפה שצריך.‬
‫יצאתי מהמקלחת, בדקתי את הדלת‬ ‫והיא לא נעולה. רתחתי מזעם!‬
‫רתחתי. אמרתי, "זה דפוק.‬ ‫איך העזת לא לנעול את הדלת?"‬
‫היא אמרה, "איך ידעת שהיא לא נעולה?"‬
‫אמרתי, "כי אני כלבה ובדקתי.‬ ‫אני קטנונית, כלבה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫הדבר הראשון שעשיתי היה‬ ‫לבדוק את המנעול ומה עשית.‬
‫וקלטתי שאת בקטע של זיבולים!"‬
‫היא אמרה, "לא מבינה מה הסיפור".‬
‫אמרתי, "הסיפור הוא שכשאת בבית‬
‫ואני יוצאת, אני נועלת את הבית‬
‫כי אלה חוקי הכוס. אם יש כוס בבית, נועלים".‬
‫כולם יודעים את זה. כולם לומדים את זה.‬
‫כוס בפנים, תנעל את הכוס בפנים.‬
‫לא משאירים אותו משוחרר, חופשי,‬ ‫שכל דבר עלול לקרות!‬
‫היא השאירה אותי עירומה במקלחת‬ ‫כאילו האנס ייכנס ויגיד,‬
‫"לא, היא מגולחת. לא מתאים לי.‬
‫אני לא מתעסק עם כוס מגולח. זה לא בתפריט.‬
‫אני מקבל כל סוג של תחת‬ ‫אבל לא את המגולחים".‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לילה אחד שכבנו במיטה ושתינו שמענו משהו.‬
‫אמרתי, "שמעת?" היא אמרה, "כן, תבדקי."‬
‫"כלבה, למה אני?‬
‫אם זה איזה כושי, שתינו צריכות ללכת לבדוק.‬
‫יהיה צורך בשתינו כדי לסלק אותו.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫שתינו עלולות למצוץ לו בסופו של עניין.‬
‫וכלבה, את על הביצים,‬ ‫כי אני משלמת את שכר הדירה.‬
‫אני לא מללקת ביצים ומשלמת שכר דירה, מותק.‬
‫אני על הצינור והחדירה. הביצים שלך."‬
‫שיט!‬
‫ואז נצטרך לדבר על זה בבוקר.‬
‫"עשינו מה שהיינו חייבות.‬
‫בואי לא נדבר על זה."‬
‫"אבל, מותק, ממש מצצת את הביצים ההן."‬
‫חוץ מזה, לא יודעת, הילדים היום מבאסים.‬
‫אני לא רוצה להביא ילד...‬ ‫כל הילדים מחורבנים.‬
‫כולם חכמים מדי. תשתקו.‬
‫לכולם יש דעות פראיות על העולם,‬
‫הם יודעים מי הם בגיל שנתיים.‬ ‫אין לי כוחות לזה.‬
‫אני רוצה ילד דביל. תינוק משנות ה-90.‬
‫שיתחב בצק משחק לאוזן ויבהה בטלוויזיה.‬
‫לא רוצה ילד פיקח...‬
‫אבל אני רוצה אחד מוזר. חשבתי על זה.‬
‫ג'יידן סמית' קטן.‬
‫אני רוצה אחד מוזר.‬ ‫ילד שאני לא יודעת על מה הוא.‬
‫יום אחד הוא נינג'ה, למחרת הוא הומו.‬
‫למחרת הוא בקטע של פוליגמיה.‬ ‫"כן, על הזין, תנסה הכול!"‬
‫אני רוצה... אני שונאת ששחורים‬ ‫יורדים על ג'יידן סמית'.‬
‫אני אוהבת... אני רואה בזה התקדמות.‬ ‫"זה נפלא."‬
‫במיוחד גברים גבריים במיוחד.‬
‫"מה הם עושים לילד?‬ ‫הם מגדלים אותו להיות מוזר!"‬
‫"כן, זה מעולה. אנחנו צריכים אחד מוזר.‬
‫סוף סוף יש לנו ילד שחור מוזר. זה מדהים."‬
‫כשאני רואה את ג'יידן סמית,‬ ‫אני כמו עבד מ"ג'אנגו",‬
‫כשהוא רכב על הסוס הוא.‬
‫אני כזה, "תראו את הכושי הקסום הזה!‬ ‫עושה רק מה שהוא רוצה".‬
‫הבן זונה לבוש כמו באטמן בלי נעליים,‬
‫שר על הכוכבים, מנשק בפה נשים לבנות.‬
‫זה החלום של מרטין לותר קינג!‬
‫בואו נחגוג את זה. זה מדהים.‬
‫אני רוצה מוזר.‬
‫אני לא רוצה חכם אחד שיודע הכול.‬
‫אני לא רוצה תינוק גרטה טונברי קטן.‬
‫אני לא. אני שונאת את הכלבה הקטנה.‬
‫אני שונאת את הילדה הקטנה הזאת,‬ ‫ושאי אפשר להגיד‬
‫שאת שונאת אותה כי היא אוטיסטית או משהו.‬
‫זה כל כך מטופש.‬
‫כי אני לא שונאת אותה כי היא אוטיסטית.‬
‫אני לא פרא אדם. אני שונאת אותה‬ ‫כי היא מעצבנת, ואלה דברים שונים.‬
‫את יכולה להיות‬ ‫גם אוטיסטית וגם מעצבנת, כלבה.‬
‫יש הרבה אוטיסטים לא מעצבנים.‬
‫מומחים ל"מלחמת הכוכבים",‬ ‫מכירים עובדות שאני לא. אדיר.‬
‫הכלבה הקטנה הזאת? תשתקי.‬
‫ההורים שלה בטח מותשים. "בסדר, כלבה, הבנו.‬
‫בסדר."‬
‫אני שונאת את הגישה שלה.‬
‫הבנתי את המסר. ההגשה שלה זבל.‬
‫אנשים לא מוכנים לקבל את זה.‬
‫כאילו, תגידו את האמת.‬ ‫ההגשה שלה גרועה. נכון?‬
‫הייתי מתחברת אליה יותר‬ ‫אם הגישה הייתה כזאת.‬
‫"כולם דפוקים. כולנו הרסנו את כדור הארץ.‬
‫וכולנו צריכים להתאחד ולתקן את זה‬ ‫כי כולנו התנהגנו רע."‬
‫אבל המסר שלה הוא, "מבוגרים, פישלתם.‬
‫מבוגרים, הורשתם לי כוכב רע.‬ ‫מבוגרים, טעיתם."‬
‫כלבה, גם אני קיבלתי משהו דפוק.‬ ‫על מה את מדברת?‬
‫לא הגעתי לכדור ארץ בתול, כלבה!‬
‫המצב היה גרוע... למעשה, כשהייתי ילדה,‬
‫אמרו לי שקליפורניה תיעלם כבר, כלבה.‬
‫תשמחי שהחרא הזה עדיין כאן, בת זונה.‬
‫טמבלית.‬
‫אף פעם לא שמו קצוץ על העתיד.‬ ‫לאיש לא אכפת מהעתיד.‬
‫לאנשים אכפת מהילדים שלהם.‬
‫זהו זה. בגיל שבע, טסתי לדיסניוורלד במטוס‬
‫מלא בעשן סיגריות.‬
‫השתעלתי כל הדרך והציעו לי רק ספרייט.‬
‫"רוצה ספרייט, כושית קטנה?‬
‫תיפטרי מהשיעול או ממה שזה לא יהיה."‬
‫צריך להתחשב בכלבה הזאת? תשתקו.‬
‫יש הרבה חרא. יהיה מוזר להביא ילדים...‬
‫יש הרבה חרא. אולי תהיה לי ילדה‬ ‫שבגיל שלוש תדע שהיא טרנסית.‬
‫אני לא מוכנה לזה.‬
‫אין לי כוחות לדבר עם טרנסית בת שלוש.‬
‫כאילו, "כלבה, אני לא יודעת. מה את אומרת?‬
‫פשוט תציירי בצבע השני, כלבה. לכי מכאן.‬
‫אז תציירי בכחול. לא אכפת לי!"‬
‫אני לא רוצה להילחץ בגלל החרא הזה.‬
‫לא אעמיד פנים שיש לי תשובות.‬ ‫אני חושבת שזאת הבעיה.‬
‫אנחנו מתנהגים כאילו יש לנו תשובות.‬ ‫מותר להתבלבל.‬
‫אני חושבת שלפעמים...‬ ‫זה קורה אפילו לי, כקווירית.‬
‫אני מתייחסת לפעמים‬ ‫לבלבול של אנשים כתקיפה.‬
‫לא, הם פשוט לא יודעים.‬
‫בנוסף, לפעמים אנשים מתבלבלים ואז תוקפים.‬
‫אתה כל כך מבולבל ש... "זה לא בסדר!"‬
‫שני הדברים האלה שגויים,‬
‫ואיפשהו באמצע, נמצאת התשובה הנכונה‬
‫והיא שאף אחד לא יודע על מה הוא מדבר.‬
‫יש המון אפור ואין לנו עדיין את כל התשובות,‬
‫כי העולם מתקדם מהר יותר‬ ‫ממה שאנחנו מוכנים לחשוב עליו.‬
‫וזה בסדר לחוש לא בנוח,‬ ‫זה בסדר להיות מבולבל.‬
‫לא טוב להתנהג‬ ‫כאילו לא צריך שוויון זכויות.‬
‫זה לא בסדר. אבל אפשר...‬
‫אפשר להיות כל שאר הדברים, כי זה אנושי.‬
‫הבלבול הגיוני לגמרי.‬
‫יש הרבה דברים שאנחנו לא מבינים‬ ‫והרבה שאלות.‬
‫חבר התקשר אליי יום אחד.‬
‫"היי, כושית, יש לי שאלה‬ ‫שתוכלי לענות עליה כי את לסבית."‬
‫זה הכעיס אותי, לא אשקר. אמרתי, "מה?‬
‫אני הכושית הכי לסבית שאתה מכיר. מה השאלה?‬
‫אני יודעת הכול על הומואים, כושי. מה?"‬
‫והוא אמר, "מה עושים כשרואים כלבה טרנסית‬
‫מרביצה לכלבה רגילה?"‬
‫אז אמרתי... "את זה אני לא יודעת.‬
‫לא, אין לי תשובה לזה.‬
‫אני חשה שחלק כאן מתכווצים.‬
‫מתכווצים. "למה הכוונה ב'רגילה'...?"‬
‫קודם כל, הוא לא הומו.‬ ‫הוא ניסח את זה כמיטב יכולתו.‬
‫הוא קרא לכולן "כלבות",‬ ‫אז זה היה אוניברסלי. תרגיעו.‬
‫אבל באמת אין לנו תשובה לזה.‬
‫זה משהו שלא חשבתי עליו לפני שהוא שאל.‬
‫מה נעשה כשכלבות טרנסיות‬ ‫יתחילו להרביץ לכלבות רגילות?‬
‫בתור כלבה רגילה, אני מודאגת קצת.‬
‫לא אשקר. אני לא רוצה להילחם‬ ‫עם אחת מהבני זונות האלה.‬
‫"תנו להן להילחם!"‬ ‫"לא, תורידו ממני את הכושית.‬
‫הבת זונה הזאת חזקה בדרכים שלא ציפיתי להן.‬
‫תעזרו, בבקשה."‬
‫אני לא אומרת שנשים טרנסיות הן לא נשים.‬ ‫אני לא מאלה.‬
‫הטרנסיות הן נשים ותסתמו את הפה.‬ ‫אבל כשהיד שלה‬
‫גדולה מספיק כדי לאחוז פוטבול,‬
‫והיא מפרקת את החזה של השנייה,‬
‫אז צריך לבצע שינויים,‬
‫לחשוב אולי על גישה חדשה.‬
‫איך לפתור את החרא הזה ולהתקדם כחברה.‬
‫אני שונאת נשים שלא מקבלות נשים טרנסיות.‬ ‫זה נדוש.‬
‫"לא נשים אמיתיות." תשתקי!‬ ‫הן אמיתיות. הן מפסלות פנים‬
‫ועושות שעווה. כל מה שאת עושה, דבילית.‬
‫מורטות זיפי סנטר, טמבלית שכמוך.‬
‫חוץ מזה, מה? נשים שלא מקבלות נשים טרנסיות,‬
‫מה אתן אומרות? מה אנחנו, לדעתכן?‬
‫יש צורך בכלבות העל האלה. אתן טיפשות?‬
‫הן ה"אקס-מן" שלנו.‬ ‫העולם שלנו עומד להשתנות.‬
‫תתלהבו מזה.‬
‫זו ברכה מחורבנת.‬
‫מה אתן מנסות להגיד?‬ ‫גביע לומברדי, אנחנו באות!‬
‫נזכה באליפות ליגת הפוטבול, מותק!‬
‫עם הכלבות הטרנסיות האלה בקבוצה,‬ ‫זה יהיה אדיר!‬
‫נראה לכן שנזכה באליפות הפוטבול‬
‫בלי הכלבות האלה? אתן טיפשות!‬
‫אין שום סיכוי. התווכחתי עם גברת אחת.‬
‫"נוכל להצליח עם נשות סיסג'נדר רגילות".‬
‫"לכי תזדייני. לא נכון."‬
‫נניח שבאורח פלא,‬
‫אישה סיסג'נדרית מגיעה לליגת הפוטבול.‬
‫לא הצליחו לגעת בה לכל אורך הקריירה.‬
‫היא איזו תופעה עם חזה שטוח.‬
‫זה מה שעליה להיות כדי לחתוך את הרוח‬
‫כדי שלא יגיעו אליה. בלי ציצים.‬
‫חזה שטוח ו...‬
‫כל הקריירה שלה.‬ ‫"אלוהים, הם לא מגיעים אליה!"‬
‫למה? היא אווירודינמית כי אין לה ציצים.‬
‫נניח שזה יקרה בעולם המחורבן.‬
‫היא תגיע לליגה, יפילו אותה פעם אחת,‬
‫והכלבה תמות.‬
‫מתה.‬
‫צריך כלבה טרנסית‬ ‫שמרימה רגליים ועושה מסכות פנים.‬
‫אחת שנכנסת פנימה.‬
‫אני מחכה כבר לראות את זה.‬
‫היא תהיה בשמלת "פאשן נובה",‬ ‫מניפה את הגביע...‬
‫אדיר.‬
‫אדירה. ציצים טריפל-די‬ ‫כי היא טרנסית בטוחה בעצמה.‬
‫ציצים עד לכאן.‬
‫את, גברתי. נגיד שאת יוצאת העירה‬ ‫לבלות עם החברות שלך,‬
‫ואחת מהן טרנסית. אתן עושות חיים משוגעים.‬
‫לכולן מזיע הכוס אחרי המועדון.‬ ‫מהלילות האלה.‬
‫הכוס של כולן מזיע. זיעת כוס מכל עבר.‬
‫הכוס מזיע מרוב ריקודים. "איזה לילה".‬
‫אתן עומדות מחוץ למועדון‬ ‫ואיזה גבר מגעיל מתקרב.‬
‫הוא אומר, "איזה כלבות סקסיות.‬ ‫אני אוהב כל אחת מכן.‬
‫אשמח להניח על הזין שלי‬ ‫על התחת של כל אחת ואחת מכן".‬
‫ואת אומרת, ״מה? איך אתה מעז לדבר ככה?‬
‫גבר מלוכלך ומגעיל.‬ ‫אל תגיד לנו דבר כזה שוב לעולם".‬
‫והוא אמר, "את רק אישה‬ ‫ואני אשבור את צווארך".‬
‫ואז הכלבה ההיא צועדת קדימה. "מה אמרת?"‬
‫משכיבה את הכושי.‬
‫הוא מבולבל. "היה זין באגרוף.‬
‫לא ראיתי זין, אבל חטפתי מכות כאלה בעבר".‬
‫זה גם הסבר מסובך מדי לילד.‬
‫אצטרך לגדל ילד אחרי "מי טו". אצטרך...‬
‫ללוות אותו בנתיב המטומטם הזה.‬
‫"זה מה שקרה, וזה היה מטורף,‬ ‫אבל אז הנשים הלבנות השתגעו."‬
‫מבינים?‬
‫גם אני הייתי בזה.‬ ‫"תתפסו את הכושים המרושעים,‬
‫תרחיקו אותם. הם שמו את הזין שלהם על כולן.‬
‫תעיפו אותם מכאן.‬
‫אני לא מקבלת את זה. תעיפו אותם.‬
‫תעיפו אותם." ואז הנשים הלבנות השתגעו.‬
‫אני מרגישה שהפסקנו לדבר על מה שקרה באמת.‬
‫יש כאן שיחה בשתי רמות. כן,‬
‫גברים בעמדות שלטון‬ ‫ניצלו את כוחם כדי לשלוט במצבים‬
‫ולהתייחס נורא לנשים. מאה אחוז.‬
‫אבל בכל המצבים האלה, לנשים הייתה בחירה.‬
‫ואם לא נדבר על הבחירה הזאת,‬ ‫אנחנו מחלישים נשים.‬
‫הדבר הכי מעצים הוא לדעת‬ ‫שאפילו במצבים קשים,‬
‫יש לכן בחירה.‬
‫את תמיד יכולה לבחור,‬ ‫ולפעמים לבחור להגיד "לך תזדיין"‬
‫זאת הבחירה הכי טובה שאפשר לעשות.‬
‫ואם לא נעביר את זה הלאה, לנשים צעירות,‬
‫אז מה אנחנו אומרים?‬
‫זה מוזר. הייתי חייבת להפסיק,‬
‫"אני לא יכולה להיות חלק מזה. זה דבילי."‬
‫גמרתי עם זה כשהגענו לעזיז אנסרי.‬
‫באותו רגע אמרתי, "זין על זה."‬
‫כשזה הגיע לעזיז אמרתי,‬ ‫"אני לא יכולה להמשיך. באמת?"‬
‫לא כהגנה על עזיז. לא הייתי שם.‬
‫אני לא אומרת שהוא אשם או לא. אין קשר.‬
‫רק שאין כאן אישה שחושבת‬ ‫שהיא לא יכולה לגבור‬
‫על הכושי הזה.‬
‫זה היה דבילי בעיניי.‬
‫הבלוג הזה היה צריך להסתיים‬ ‫ב"הכנסתי לאידיוט אגרוף בפנים‬
‫והסתלקתי מהדירה שלו".‬
‫לא צריך אפילו לחבוט בעזיז, רק להבהיל.‬
‫"תעוף מפה. דביל!"‬
‫צריך ללמד בנות להילחם.‬ ‫אני לא אסכים לשטויות מאיזה הודי נמוך.‬
‫הודים נמוכים, תחבטו בהם!‬
‫אני לא אומרת שההודים רכרוכיים‬ ‫אבל אף פעם לא שמעתי,‬
‫"ההודי הזה כיסח אותי". אף פעם לא שמעתי.‬
‫אז אני מוכנה להסתכן.‬
‫אותו דבר עם פמיניזם.‬
‫אני רוצה להגיד שאני פמיניסטית,‬ ‫אבל נשים לבנות…‬
‫אתן מקשות מאוד להסתדר!‬
‫כי נשים לבנות מתנהגות‬ ‫כאילו זה סוג של פמיניזם,‬
‫והוא שלהן והוא הכי דומיננטי.‬
‫והן כאילו מדברות לכל הנשים אבל הן לא.‬
‫אתן מדברות רק על נשים לבנות, וזה בסדר.‬
‫זה לא יכול להיות כל הנשים כי לא טרחתן‬
‫להבין את צרכי כל הנשים. אתן מודעות לשלכן‬
‫ומניחות שאם נתקן אצלכם, זה יחלחל.‬ ‫לא, כלבה.‬
‫ואני לא כועסת כי לנשים לבנות יש אג'נדה.‬ ‫תתעסקו בצרכים שלכן,‬
‫אבל אל תעמידו פנים. תהיו אמיתיות.‬
‫תהיו כמו "עדי יהוה".‬
‫תדפקו על דלתי ביום ראשון,‬ ‫"את מוכנה לשובן של הנשים הלבנות?‬
‫יש לי משהו שכדאי לך לקרוא."‬
‫אם אתן רוצות שאתמוך בפמיניזם,‬
‫תתחילו במשהו שידרבן נשים.‬
‫תתחילו במשהו שבאמת יגרום לשינוי.‬
‫תתחילו בללמד נשים להשתין בעמידה.‬
‫איך זה שאנחנו עדיין לא עושות את זה?‬ ‫זה 2020!‬
‫איך זה שאנחנו עדיין כורעות להשתין‬ ‫כמו כלבים ופעוטות?‬
‫נשים בוגרות!‬
‫עלינו להשתין בעמידה כמו גברים וזה אפשרי.‬
‫יודעים איך אני יודעת? עשיתי את זה.‬
‫נמאס לי יום אחד. עמדתי מעל האסלה,‬
‫פישקתי את שפתי הכוס שלי, כיווצתי את החור‬
‫והזרם יצא ישר. אמרתי, "לעזאזל!‬
‫יכולתי לעשות את זה כל הזמן?‬
‫איך לא ידעתי?"‬
‫אגיד לכם למה. כך מלמדים נשים להשתין.‬
‫איך שלימדו אותנו זה דפוק.‬ ‫זה זבל. במיוחד במקום ציבורי.‬
‫יודעים מה מלמדים אותנו?‬ ‫"תתפשטי מהר! תתלבשי!‬
‫צאי מהשירותים, האנס מגיע. זוזי!‬
‫אין לך זמן להשתהות פה, כלבה. קדימה!"‬
‫בינתיים, גברים רואים את הזין, מותחים אותו,‬
‫כורכים אותו סביב הרגל,‬
‫מושכים עד התחת, בודקים כמה רחוק הוא קופץ.‬
‫מגלים מה קורה.‬
‫יש פה אישה בוגרת. בוגרת לגמרי. 35 פלוס,‬
‫וכל פעם שהיא משתנה במקום ציבורי,‬ ‫קצת שתן חודר לנעל שלה.‬
‫בוגרת!‬
‫ההיא שם צחקה. בוגרת!‬
‫שתן בנעל שלה. כל פעם. מבולבלת.‬ ‫"למה זה ממשיך לקרות?"‬
‫אגיד לך למה, דבילית.‬
‫כי את מסתובבת כל היום, דברים זזים שם למטה.‬
‫את פוחדת לגעת, אז את מנגבת ומשתינה,‬
‫ועכשיו יש לך שתן בנעל הימנית, ליצנית!‬
‫בינתיים, בחורים עומדים כבר מאות שנים‬
‫ומאייתים את שמם בשלג!‬
‫את מסתובבת עם שתן בנעל‬
‫ודורשת שוויון בשכר. תשתקי!‬
‫אפילו כשנכנסים לשירותי גברים, זה אחרת.‬
‫הם חופשיים שם. אני נכנסת לפעמים. אני מטעה.‬
‫הם חופשיים שם. לא אכפת להם.‬
‫יש להם משחקים במשתנה,‬
‫משתינים על קרח וכאלה, מזיזים.‬
‫עושים שטויות.‬
‫הזין בחוץ, מדברים, משנים את העולם.‬
‫אפילו בתאים שהם מחרבנים בהם‬ ‫אין דלת לפעמים.‬
‫אין דלת בתא. למה? כי הם חופשיים.‬
‫כאילו, "יש כאן חרא,‬ ‫ואם אתם לא רוצים לראות,‬
‫אל תגיעו לפינה הזאת. אני לא צריך דלת.‬
‫אל תחזרו אם אתם לא רוצים‬ ‫לראות מישהו מחרבן, טיפשים".‬
‫בינתיים, בשירותי הנשים, אנחנו בתוך ארונות.‬
‫מבינות?‬
‫אין מקום לזוז.‬
‫נמאס לי מזה יום אחד.‬
‫פתחתי את הדלת.‬ ‫"לא עומדת בזה יותר. צפוף מדי.‬
‫אני משתינה עם דלת פתוחה. לא יכולה."‬
‫ואז אישה אחת נכנסה ופתחה לרווחה את הדלת.‬
‫היא הניחה כמובן שהתא פנוי. באופן טבעי.‬
‫מה שלא היה טבעי זה‬ ‫שכשהיא ראתה אותי, היא צרחה,‬
‫כאילו שאין לשתינו כוס‬
‫ושתינו לא יודעות מה קורה בשירותים.‬
‫היא ניסתה לטרוק את הדלת‬
‫אבל לא נתתי לה ואמרתי,‬ ‫"אל תעשי את זה, ילדונת.‬
‫תסתכלי לי בעיניים. זאת המהפכה".‬
‫החברה שלי דיברה הרבה על ילדים כשטיילנו.‬
‫זה הרגיז אותי.‬
‫טיילנו כלסביות חופשיות.‬
‫כוס לכוס, יודעים?‬
‫כוס לכוס בלי להתייחס לחוקים.‬
‫היא לא הפסיקה להעלות‬ ‫את העניין הנדוש והנורמטיבי הזה.‬
‫"ילדים. לא יהיה טוב יותר‬ ‫לחוות את זה עם ילדים?"‬
‫"כלבה, לא! זה לא יהיה יותר טוב.‬ ‫אני לא רוצה ילדים מחורבנים. תשתקי.‬
‫תשתקי. לא יודעת,‬ ‫אולי אעשה את זה, אבל לא..."‬
‫יש לי הרבה אחיינים. אני מסודרת.‬
‫מבינים?‬
‫אני לא...‬
‫כשיהיה לי ילד, אקנה תינוק אסייתי.‬ ‫יש לי תוכנית כבר.‬
‫אקנה תינוק אסייתי מגניב. אני יודעת כבר.‬
‫נעשה לו מוהוק.‬
‫נצא איתו לכייס. מבינים?‬
‫כי ילדים עולים כסף כשאת לסבית.‬
‫כשמשהו עולה כסף, את יודעת מה עולה‬ ‫הכי הרבה, ואני צריכה להתפאר.‬
‫אני אגיע עם התינוק האסייתי שלי.‬ ‫"מה קורה, כושי? תראה את זה."‬
‫אקח אותו לפארק לחרבן על החברות-אויבות שלי.‬
‫אני כבר מתה להסתובב עם הכושי הקטן בפארק.‬
‫"היי, קארן, גם את אימצת?‬
‫מאיפה התינוק שלך?‬
‫הונדורס? כלבה ענייה!‬
‫תעיפי מכאן את התינוק העני, קארן.‬
‫הבן זונה הזה? הוא מתאילנד.‬
‫למעשה, יכול להיות שהוא היא.‬
‫לוקח שלושה חודשים להבין את זה, כלבה."‬
‫ילד מחורבן. אולי אעשה את זה.‬ ‫סביר להניח שכן,‬
‫כי היא רוצה, ולמי אכפת, נכון?‬
‫בסופו של דבר, "בסדר גמור. נעשה. שיהיה".‬
‫חוץ מזה, צריך אותם. הם מייצגים אותך כש...‬
‫עושים אותם כעדות לכך שהיינו כאן.‬
‫בסוף מתים ומקווים שהילד יגיד,‬ ‫"זה היה בן אדם",‬
‫שייצג אותך.‬
‫לא יודעת.‬
‫אני חושבת שאהיה גרועה בזה. אף אחד לא טוב.‬
‫כל ההורים גרועים.‬
‫אם אתה כאן ואתה הורה, אתה זבל.‬
‫כולם דופקים את הילדים שלהם.‬
‫כולם מגדלים ילד דפוק.‬
‫כולם עושים משהו קטן שגורם נזק לילד.‬
‫כי גם לך נגרם נזק,‬ ‫אז איך תוכלי לא להעביר הלאה‬
‫את הנזק שנגרם לך? זה בלתי אפשרי.‬
‫אבל את מחזיקה... "אוכל לדפוק אותך ממש,‬
‫אבל אדפוק אותך רק קצת‬ ‫כי הרבה דברים עלולים להשתבש,‬
‫כי אני ממש דפוקה."‬
‫ואת עוצרת מה שאת יכולה,‬
‫אבל כולם עושים עבודה מחורבנת.‬
‫כולם. את יודעת שאת עושה עבודה טובה‬
‫אם הילדים לא אומרים לך‬ ‫שאת גרועה מתוך אהבה,‬
‫וגידלת ילדים רחומים.‬
‫נכון? הם לא יגידו, "דפקת אותי".‬
‫הם יגידו, "עבודה טובה". גידלת ילדים טובים‬
‫שלא רוצים להגיד לך את האמת‬ ‫כדי לא לפגוע בך.‬
‫אם יש לך ילד בן 40‬ ‫שעדיין אומר, "שונא אותך!"‬
‫סימן שעשית עבודה גרועה.‬
‫וגם אם איבדת אחד מהם. אז באמת נכשלת.‬
‫אני חושבת על זה כל הזמן.‬ ‫ אני לא רוצה לאבד אחד מהם,‬
‫כי אלה שמאבדים ילדים...‬
‫אם איבדת אחד בחנות, את על הפנים.‬
‫שיט!‬
‫ברור לי שאהיה גרועה.‬
‫אהיה גרועה כי אף אחד לא עושה את זה נכון.‬
‫כולם דופקים את זה קצת.‬
‫איש לא סומך על הוריו.‬
‫איש כאן לא סמך על ההורים שלו במאה אחוז.‬
‫כי הורים עושים דברים דפוקים.‬
‫שמעת את הטיעונים הדפוקים שלהם.‬
‫ראית את חייהם קורסים‬ ‫כשהם חשבו שהם מגנים עלייך‬
‫מפני החיים הקורסים שלהם.‬
‫הם ניסו לנהל שיחות לילה מאוחרות,‬
‫שבשביל ילד, זה 22:30 בלילה.‬
‫אז ההורים חושבים שהגיע הזמן לדבר באמת.‬
‫כי הם טמבלים. איש לא ישן ב-22:30, אידיוט.‬
‫אתם לא ישנים ב-22:30. כולם ערים.‬
‫הם אומרים, "זה הזמן לדבר על זה.‬
‫לרדת לשורש העניין".‬
‫כולם שמעו את ההורים שלהם צועקים על שטויות,‬
‫כמו חשבון כבלים של 99 דולר.‬
‫"איך נשלם את זה? אימא שלך גרועה!‬ ‫מה הבית שלי?‬
‫אי אפשר לסמוך כאן על אף אחד."‬
‫כי הורים מעמידים פנים שהכול בשליטה.‬
‫זאת הבעיה. אל תשקרו.‬ ‫תפסיקו להתנהג כאילו הכול...‬
‫אתה לא טובים. רובכם מתחילים בגיל 30.‬
‫אני בת 38. לו היה לי ילד בגיל 30,‬ ‫הוא היה מת.‬
‫אתם לא יודעים. תהיו כנים.‬
‫"אין לי מושג מה עושים אבל אנסה שתישאר חי.‬
‫לפעמים לא אוכל לעשות זאת‬ ‫אז שמור על עצמך, כושי קטן.‬
‫ובוא נעשה את זה.‬
‫בוא נראה אם נצליח."‬
‫אבל, לא. הורים אומרים, "הכול בשליטה".‬
‫לכו תזדיינו. לא נכון.‬
‫אני זוכר את אימא ואבא שלי‬
‫רבים על השימוש של אבא שלי בקראק.‬
‫ואבא שלי...‬
‫אימא שלי ניסתה ללחוש.‬
‫היא ניסתה לנהל קרב לחישות,‬ ‫אבל אי אפשר ללחוש‬
‫למכור לקראק.‬
‫הם נורא קולניים.‬
‫אז אימא שלי לחשת, ואז אבא שלי אמר,‬
‫"מי ראה אותי מעשן קראק?"‬
‫מה שמוכיח שהוא עשה את זה.‬
‫עכשיו אתה רק מנסה לזהות עדים. הם אמינים?‬
‫לא אמינים? אבל עשית את זה!‬
‫ואני אספר לאימא שלי על בעיה?‬
‫"הבית מלא בקראק.‬ ‫יש לנו בעיות גדולות יותר!"‬
‫"דברים מוזרים" עוסקת בילדים‬ ‫שלא סומכים על הוריהם.‬
‫כאילו, אם דמוגורגון רודף אחריך,‬ ‫תגיד לאימא שלך!‬
‫הכושים הקטנים אומרים,‬ ‫"לא, יש לי רק מכשירי קשר ואופניים.‬
‫הם החברים הכי טובים שלי‬ ‫כי הכלבה לא מסוגלת להתמודד עם כלום".‬
‫כשהייתי בת 11, חשבתי שחייזרים יחטפו אותי.‬
‫באמת. הייתי בטוחה.‬
‫חשבתי, "חייזרים יבואו לקחת אותי".‬
‫וזה מפני שכשהייתי בת 11, גדלתי בשנות ה-90.‬
‫בשנות ה-90, חייזרים היו עניין גדול.‬
‫זה היה ענק. זה היה רציני. באמת.‬
‫היו "בגבולות המסתורין", "תיקים באפלה",‬
‫"תעלומות בלתי פתורות", ומדי פעם,‬
‫אמרו בערוץ ההיסטוריה,‬ ‫"הם בנו את הפירמידות?"‬
‫ודפקו לך את הראש ברביעי בערב.‬
‫השליכו לעברך כדור מסובב. "מה?‬
‫הם בנו את הפירמידות?‬ ‫מעגלי תבואה. הם היו כאן?‬
‫אלוהים!"‬
‫אז הייתי לחוצה נורא.‬
‫במקלחת, יום אחד, חשתי פעימות ברגל.‬
‫חשבתי, "זה התקן המעקב. ככה הכושים...‬
‫כך הם יחטפו את הילדה".‬
‫אז התחלתי להתאמן בקרטה בלילה.‬
‫צפיתי ב"דרקון האחרון".‬
‫התחלתי לישון עם סכין ופטיש מתחת לכרית.‬
‫כל לילה,‬
‫ישנתי עם סכין ופטיש מתחת לכרית,‬ ‫מוכנה לפעולה.‬
‫"כשהם יבואו, לדקור ולחבוט."‬
‫פעם אחת נכנסתי לחדר שלי,‬
‫אימא שלי יושבת על המיטה.‬
‫"אנחנו צריכות לדבר". "מה קורה?"‬
‫היא שאלה, "מי פוגע בך?" אמרתי, "מה?"‬
‫"תגידי לי עכשיו. מי נכנס לכאן בלילה‬
‫ועושה לך משהו?"‬
‫"על מה את מדברת?" אמרה, "תסתכלי עליי.‬
‫לא אכפת לי אם זה אבא שלך‬ ‫או אחד מהאחים שלך.‬
‫את חייבת להגיד לי ברגע זה‬ ‫מי עושה לך משהו".‬
‫איזו אימא, אחי. כבוד!‬
‫כי אימא שלי הראתה לי,‬ ‫"אני מאחורייך ולא חשוב מה".‬
‫איזה מהלך גדול.‬
‫כי מה אם זה באמת היה אחד מאחיי או אבי?‬
‫זה דבר מטורף לשמוע כשאת אימא,‬
‫אבל היא הייתה מוכנה לעמוד מול זה למעני.‬
‫היא אמרה, "ספרי לי".‬
‫ואז הסתכלתי לאימא שלי בעיניים‬
‫וסיפרתי לה שחייזרים עומדים לחטוף אותי.‬
‫כי אני גאונה.‬
‫וראיתי בעיניה שחלק בה רצה לשמוע‬
‫שהתעללו בי מינית.‬
‫כי קל יותר לעבד את זה.‬
‫ואם אתם לא חושבים שזה דפק אותי קצת...‬
‫הייתם אדירים. לילה טוב.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬