Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERAD PÅ EN SANN HISTORIA
NETFLIX PRESENTERAR
STRASBOURG NOVEMBER 1968
Monsieur Gary.
Vem är den sjuke mannen? Han var väl här i går med?
Han har varit här i en vecka. Han är en italiensk ingenjör.
-Tillhör den märkliga bilen utanför honom? -Ja, den är hans.
Han är fast besluten att ni ska läsa en dossier som han har med sig.
Jag har inte velat störa er.
Har ni förklarat att vi bara hanterar tvister mellan suveräna stater?
Han säger sig vara statschef och vägrar gå innan jag gett er dossiern.
Han verkar smågalen, men väldigt bestämd.
Okej. Då gör vi så här.
Ni ger mig dossiern på ett övertydligt vis.
-Här har ni dossiern jag nämnde. -Tack ska ni ha.
-Jag ska läsa den oerhört noggrant. -Utmärkt. Tack, monsieur. Farväl.
FÖRENTA NATIONERNA
Var är han?
-Vem? -Tokstollen med lunginflammation.
-Jag lyckades bli av med honom. -Nej!
Ta honom till mitt kontor. Jag måste prata med honom. Sätt fart!
Ja, monsieur.
Signor Rosa, jag måste fråga om ni vet vilken dag det är och var ni befinner er.
Tionde november 1968.
Strasbourg, Europarådet.
Och vad kan Europarådet hjälpa er med?
Rädda min ö.
-Har ni köpt en ö? -Nej, jag har gjort en ö.
Han säger sig ha skapat ön.
Hur många dagar tog det er att skapa ön?
Säg nu inte sex. Det vore ett alltför stort sammanträffande.
Nej, det tog mig flera månader.
Ni äger alltså en ö som ni har skapat?
Ja. Nej, så sa jag inte. Jag är ingenjör. Jag byggde den helt enkelt.
Sen…
Kanske världen på ön…
Jag ska nog gå. Han är förvirrad. Han behöver hjälp, men inte av oss.
Jag behöver hjälp av Europarådet. Det är därför jag är här.
-Lugna er. -Jag kan inte lugna mig.
De ska förstöra allt.
Är det här ön som ni har byggt?
Ja. Som sagt är jag ingenjör.
Doktor, doktor, ändå ett arsle så säg Fan ta dig
ETT ÅR TIDIGARE
…ett arsle så säg Fan ta dig
Doktor, doktor Ändå ett arsle så säg, fan ta…
Ursäkta, men vi är redan doktorer.
Vi har tagit examen och är ingenjörer, inte…
Ingenjör, ingenjör, ändå ett arsle så säg Fan ta dig
Men vad fan gör du?
Bestraffning!
Vad menar ni? Jag bara pratade. Det är orättvist!
Han har rätt. Om man utmanar en yrkesman…
Du snodde mitt glas!
Vadå? Jag försökte prata med ingenjören.
De insisterar ju. Ett rimligt straff vore att tvinga honom
att göra sig själv till ett jävla åtlöje!
Men så är inte reglerna. Jag har inte förlorat.
Han måste prata med första tjejen som han träffar på,
och när hon minst anar det ska han kyssa henne på munnen!
Fan!
-Hej. -Är allt bra?
Härligt att se dig.
Jag kommer strax. Ja.
Kyss!
Alltså, vi har klarat statsexamen i dag.
Kyss!
Jag är officiellt ingenjör.
-Grattis. -Tack.
Kyss!
Grabbar, det går inte för sig.
De vill se en kyss eftersom jag förlorade en dryckeslek.
-Visst. -Jag förlorade inte ens.
De insisterar eftersom…
-Grabbar, det går inte för sig. -Det är lönlöst.
Det är lönlöst att insistera… Det går inte för sig.
Du ser bra ut.
Du ser jättebra ut.
-Verkligen. -Tack.
Vill du ta nåt att dricka?
Vilket otroligt sammanträffande att vi ska springa in i varann här.
Inte direkt. Bologna är ingen stor stad.
Det förstås.
Senast vi sågs…
…var du tillsammans med den där…
-Carlo. -Carlo! Just det.
Carlo.
-Han är inte här, va? -Vi har haft problem ett tag.
Tråkigt att höra.
Det menar du inte.
Kom igen, det var uppenbart att ni… Att ert förhållande var lite…
Nåt kortvarigt. Hur länge var ni ett par? Några månader?
-Tre år. -Tre år?
Nästan lika länge som vi.
Dina föräldrar gillar väl honom. Vad har ni för problem?
-De gillade dig. -Din pappa hatade mig. Du svarade inte.
Han kanske hatade dig lite, men…
Inte mycket med tanke på att han nästan miste synen
när du fick hans tv att explodera under fotbollen. Du bad aldrig om ursäkt.
Den imploderade. Du svarar fortfarande inte.
Vi blev osams för att han tyckte att det var bröllopsdags.
-Imploderade? -Där har vi det!
Bröllopsdags? Sakta i backarna. Han är inte den rätte.
Säger du som inte känner honom? Nu svarar inte du.
Katodröret imploderar. Elektronerna färdas i ett vakuum.
Och jag sa åt din pappa att hålla sig på avstånd.
Jag ville bara förbättra upplevelsen. Det var tre streck…
-Ledsen, men… -Hur kan man se matchen med tre streck?
-Jag måste gå. Föreläsning i morgon. -Vänta. Jag kör dig hem.
Sen när har du bil?
Du får ursäkta interiören. Jag byggde bilen till min ingenjörsexamen.
Jag ville visa upp ett praktiskt projekt.
Och jag fokuserade mer på motorn än på inredningen.
För att snabba på processen använde jag mormors soffa som säten.
Hon är ändå död nu.
-Är Margherita död? -Sen två månader.
-Hon klarade inte av att vi gjorde slut. -För tre år sen. Ge dig.
Det var ett långsamt förlopp. Hon försämrades sakta.
-Giorgio… -Påminn mig om varför gjorde vi slut.
Att vara med dig är alltför riskfyllt.
Man måste ta risker om man vill förändra världen.
Att ta bort streck på tv:n förändrar inget.
-Så vacker, eller hur? -Vadå?
-Bilen. -Tack!
Den är märklig, men…
Du har byggt en bil själv. Den fungerar och rullar!
-Det är knappast Diaboliks Jaguar, men… -Va? Vems Jaguar?
Diabolik.
Kungen av skräck. Den nya serien som alla snackar om!
-Aldrig hört talas om den. -Den är bra!
Den handlar om en jättesmart tjuv
som alltid bär mask…
-De följer oss. -Gör de? Då stannar vi.
Hej.
Visst!
-God kväll. -God kväll.
Finns det ett skäl till att fordonet saknar nummerplåt?
Det beror på att jag inte köpt fordonet, utan byggt det.
Har bilen ingen nummerplåt?
Jag tänkte inte på det.
Eftersom ni vill vara lustigkurrar får ni kliva ut.
Fordonsdokument och körkort. Salvatore, gör en bakgrundskoll på dem.
Då så.
Låt mig förklara. Jag har byggt bilen helt själv.
Eftersom jag är ingenjör. Så av samma skäl som för nummerplåten
har jag varken registreringsbevis eller körkort.
Körde du runt mig utan körkort?
Jag körde dig. Jag tvingade dig väl inte?
-Du insisterade. -Gjorde jag?
Jag hade aldrig kört runt dig i en bil utan nummerplåt,
utan körkort, halvfull…
-Är ni full? -Nej, jag är inte full.
Jag förlorade en dryckeslek, eller…
Kollade du brottsregistret på de här två?
Jag är advokat, så var lite hövlig. Vi är inte "de här två".
Just det. Hon är min advokat.
-Så gå försiktigt fram. -Nej, det är jag inte.
-Jag är jurist inom internationell rätt. -Sån otur. Helt jävla meningslöst.
Inget på damen, men Rosa däremot har…
Va? Nej, det är inget brott.
Det är ett flygförbud. Det är två helt olika saker.
Och jag lydde domaren och plockade isär biplanet.
Jag jobbade ihop pengarna för lyktstolparna.
-Flög du ett oregistrerat flygplan? -Ja.
Varför denna fixering vid att registrera allt?
Ska vi sätta nummerplåtar på alla duvor på Piazza Maggiore också?
Salvatore, bilen står olämpligt till. Flytta den och ring efter bärgare.
Det behövs inte, Salvatore. Jag gör det.
Du har itu den. Du kan inte ens starta den.
Ni måste backa undan eftersom bilen är beslagtagen.
Beslagtagen? Skämtar ni? Vad gör du, Salvatore?
-Sluta! Du förstör den. -Håll er undan.
-Ni lyssnar inte. -Låt bli!
-Hör nu på. -Visst.
-Stanna! -Bort med händerna!
-Rör inte allt, Salvatore. -Ner med händerna!
Du hade inte behövt komma.
De väckte dig helt i onödan. Jag klarade mig bra på egen hand.
Det hade blivit fällande dom eftersom du är återfallsförbrytare.
Det är två olika saker!
Det här är ett markbrott. Det andra var luftrelaterat.
Varför är det så svårt? Varför försöker du inte ens?
-Försöker vadå? -Vara normal.
Du skulle må bättre. Se på dig själv.
Men vad säger du? "Vara normal." Hör du hur du låter?
Jag fick träffa Battistini och visade ritningarna till din bil.
Han blev imponerad och vill anställa dig.
Visa inte mina grejer för andra. De är privata.
En eftertraktad tjänst. Du borde vara glad.
Ja, pappa. Jag vet. Tack.
-Kan du stanna till här? -Här?
-Ja. Jag är framme. -Ska du inte hem?
Stanna till. Låt mig kliva ur.
Vart ska du nu?
När nazisterna skulle bemöta anklagelserna om brott mot mänskligheten
åberopade de den positiva rätten
och hänvisade till den berömda frasen: "Vi följde bara order."
Med andra ord: "Vi rättade oss efter lagen,
som må ha varit brutal, men som ändå var lagen."
Denna ovilja att ta ansvar bemötte domarna genom att åberopa naturrätten.
Naturrätten är den medfödda känslan för rätt och fel
som finns inom var och en av oss och påminner oss om det som är…
Kan du hoppa in?
…och väger tyngre än det som är rätt enligt regler och lagar.
Lagarna ändras ju. Det som är rätt förblir alltid rätt.
Men det här…
…får inte få oss att tro att man inte ska följa lagarna.
Tvärtom är det oerhört viktigt.
Särskilt trafikförordningar och trafikregler.
Registreringsskyltar är viktiga. Det var allt för i dag.
Vi ses nästa vecka. Kapitel tre, Tokyoprocessen.
Men det har bara gått tio minuter.
Eftersom det är komplexa koncept som man måste låta sjunka in.
Särskilt du, Nicolini, som redan kuggat tre gånger.
-Du följer med mig. -Ja.
Ni får ursäkta. Ursäkta mig återigen.
Vad är det här?
-Blå fingerspetsar? -De tog mina fingeravtryck.
-De hade mina sen sist. -Mina!
Jag kan bli befordrad till professor om ett halvår,
men inte om jag är straffad.
Kvällen slutade inte så bra, men jag är här för att be om ursäkt.
Inte så bra? Vi blev anhållna.
Okej, den slutade jättedåligt. En tragedi.
Men det som hände innan dess kan man inte bortse från.
-Du lever i din egen värld. -Gillar du den inte?
Nej. Den leder till att man blir anhållen.
Du lever i din egen värld, men den här världen är inte din!
-Du har inte byggt den som bilen. -Det borde jag kanske.
-Vadå? -Bygga en egen värld.
Det var en metafor.
-Kommer du? -Du kan inte bygga en värld!
-Det kanske jag kan. -Nej!
För även om du tror det, så är du inget geni!
Du uppfinner leksaker som regelbundet får dig anhållen.
I ett kort ögonblick glömde jag nästan det.
Hej då, Giorgio.
TRE MÅNADER SENARE
-En sekund och fyrtio. -En sekund och fyrtio på fjärde varvet?
-Är du säker? -Ja, herr ingenjör.
-Vad är det för skitdäck vi satt på? -Vi visste att vi tog en risk.
Det är ingen risk. Det är ett jävla självmord.
Bruno måste få veta. Vi satsar fullt ut. Det får bära eller brista.
-Från fjärde varvet? -Annars sackar vi efter med en halvtimme!
Du! Gå till sjunde kurvan och visa den för Bruno.
Kom igen! Vad fan väntar du på? Spring! Skynda dig!
-Vem fan är han? -Den nye killen.
-En skicklig ingenjör, enligt Battistini. -Han ser snarare ut som en idiot!
VÅRA PLATTFORMAR, ER ENERGI, DIN FRIHET
Jag lovar att vi aldrig ens skulle gå i närheten av ert kassaskåp.
Jag hör vad du säger, men det är tredje gången det här året
som pengar försvunnit, och det är bara februari.
Farsan, oroa dig inte.
Låt mig prata.
Det går inte att sätta ord på smärtan
som ni med er girighet
har åsamkat såväl företag, familj som den här rättfärdige mannen.
Mannen som tog emot er när ni hade det svårt,
och när ni, iklädda endast er desperation,
dök upp här från fjärran, vilda trakter.
Och vad är tacken för det?
Ni stal ur handen som föder er.
Signor Maurizio, det finns inga bevis för att det var vi.
Angelo.
Hur kan du säga nåt sånt?
I kassaskåpet fanns det fem sedlar à 50 000 lire.
Nu finns det inga kvar, och ni är de enda kalabresarna här.
Nej. De kommer hit och… Visst finns det inga andra?
Jag måste bege mig eftersom vi har ett företag att driva,
även om det blir svårare från och med i dag på grund av er.
-Då bygger vi en plattform. -Vi skapar en ö.
-Jo, men i form av en plattform. -Det är en ö!
I början ville jag bygga en riktig ö med sand och allt.
Jag lade månader på att försöka hitta en lösning.
Det är omöjligt, Maurizio. Men sen såg jag lösningen.
En ö av stål.
-Av stål! -Jo…
Kan du tänka dig? Vår egen ö där vi kan göra vad fan vi vill.
Där vi kan leva efter våra egna regler.
-Då behöver jag inte jobba för pappa mer? -Självklart inte!
För jag hatar det här varvet. Fattar du?
Jag står inte ut med stanken. Stanken av fett, bensin och kalabresare.
Säg mig, kan vi ha en bar också?
-En bar där vi dricker vad fan vi vill? -Ja. Självklart.
Den kanske inte blir huvudattraktionen, men visst.
-Och var vill du bygga ön? -Det är det bästa av allt.
Utanför italienskt territorialhav. Där ingen kan jävlas med oss.
Var är det? Långt bort?
Precis var vi vill. Bara det är sex sjömil från kusten.
-Jag tänkte mig här. Utanför Rimini. -Perfekt.
Hur börjar vi?
Vi undersöker hur andra plattformar är konstruerade.
Så hur gör de?
Pelare på 34 med förstärkta betongfundament på botten.
-Hur stora fundament? -Jag vet inte. Stora fundament.
-Vad innebär det? 90, 150? -Jag vet inte. Jag mätte inte.
Din tur nästa gång.
Hjälp mig upp. Skynda dig innan nån kallar på vakten.
Då ska vi se. En undervattensbetongpump.
-Och runt 30 pelare? -Ja, på ett ungefär.
Låt säga att vi nöjer oss med 90 i bredd. Då behöver vi 10 kvalificerade arbetare.
Även om vi anställer kalabresare, slopar försäkring och skatt,
sparkar dem med nån bortförklaring sista veckan och ger dem en skitlön
blir det 100 miljoner.
Och utan betong, då?
Då kommer vi ner till 80, men frakten är knivig.
För att flytta 30 pelare à 90 sex sjömil behöver vi ett lastfartyg.
Om de var gjorda av trä skulle de kunna flyta dit.
Det fungerar inte med trä. Det måste vara stål.
Jag har hört att stål inte flyter.
Alltså…
Det där fartyget är tillverkat av stål, men tack vare nån obegriplig trollkonst,
så flyter det.
Alltså: stål flyter inte,
men ihåligt stål gör däremot det.
Med ihåliga pelare löser vi transportproblemet.
Jo, men hur kan vi bygga en plattform på ihåliga pelare?
De måste inte förbli ihåliga.
När de väl är på plats öppnar vi ena änden.
Vad sker då? Pelaren fylls med vatten…
…och sjunker till botten.
Vi bygger den med fyllda pelare.
Fast fyllda av vatten.
Jag ska betala dig för pelarna.
Ingen fara. Sjuhundratusen lire är inget problem.
Sjuhundratusen lire?
-Var har du fått de pengarna ifrån? -Jag brukar stjäla från pappas kassaskåp.
-Märker han inget? -Självklart. Det är ju 700 000 lire.
Jag skyller på kalabresarna som jobbar för honom.
Han polisanmäler eller sparkar dem.
Vi är framme. Stäng av motorn! Stäng av!
Här är det.
Om jag har räknat rätt…
…är vi från och med nu utanför territorialhavet.
Vi är inte längre i Italien, Maurizio!
Vi är på internationellt vatten. Här är det ingen som bestämmer!
Ingen kan säga åt oss vad vi får eller inte får göra. Inget sånt!
Vi är fria! Maurizio!
Maurizio?
Du, Maurizio?
Alltså… Nu kommer den svåraste delen.
-Ja. -Vi måste öppna rören.
Jämfört med badkaret är det nåt helt annat till havs.
Kom ihåg… Dra bort locket och flytta dig genast.
Jag fattar! Du har sagt det en massa gånger. Nu kör vi!
-Eftersom det är farligt. -Men känner du inte lukten av frihet?
Nej, jag känner bara lukten av billig örtlikör.
-Du är full åtta på morgonen. -Trodde du att jag kunde göra det nykter?
Det är inte sant.
-Hur som helst är det persikograppa. -Just det.
Kom igen! Sätt fart! Var försiktig!
Nu är allt upp till dig.
Allt är upp till dig.
Kom ihåg det. Känner du ansvaret på dina axlar?
Kom ihåg alla stegen nu!
Öppna luckan och flytta dig genast!
Hör du mig, Maurizio?
Hör du?
Hör du mig?
Självklart inte.
Det fungerar!
Nej, Maurizio!
Varför lyssnade du inte på mig? Du skulle ta dig därifrån!
Han lyssnar aldrig! Han ska jämt göra som han vill!
Kolla vad han har gjort nu!
Nu är jag helt ensam på båten mitt ute på havet! Bravo!
Det fungerar!
Det fungerar! Mitt livs bästa dag! Jag vill göra om det. Kom igen!
Ni transporterade alltså dit pelare, monterade dem på havsbotten
och byggde en plattform på 400 m²
utan att nån sa nåt?
Precis.
Inte förrän borren anlände.
Borren?
Ja. För att hitta dricksvatten.
För att vara en ö i alla avseenden måste man ha eget vatten.
Så vi började borra.
Kan vi stänga av borren? Den har gått mig på nerverna i tre dagar!
Vatten är helt avgörande.
Om du oroar dig för kostnaden för borren måste vi se över utgifterna.
Även arbetarna och allt det där.
Kom igen! Vi ska ju ändå inte betala dem!
De är faktiskt tacksamma. De var så här nära att åka i fängelse.
De stal miljoner ur pappas kassaskåp!
-Var det inte du som tog pengarna? -Inte enligt åklagaren i Rimini.
Visst ja.
Så irriterande! Stäng av borren, så startar vi om den sen.
Den har ingen strömbrytare. Den är ingen brödrost.
Hamnkaptenen till…
…oidentifierad ö.
Ni måste omedelbart identifiera er samt upphöra med all aktivitet.
Vi kan inte stänga av den. Det finns ingen strömbrytare!
Sista varningen.
Olagligt intrång i offentliga radiovågor är straffbart
med fängsligt förvar om man tas på bar gärning.
-Radiovågor? -Han fattar inget. Jag tar det.
Det är inte en brödrost som man kan stänga av och på.
-Dessutom är vi på internationellt vatten. -Och framför allt är det ingen radio!
Det är ingen… Han tror att borren är en sändarantenn.
Vi sänder inget! Vi använder inga luftvågor. Det är en borr!
Vi letar efter vatten!
-Vatten! -Sa han att de letar efter vatten?
Förstod han?
Vad menar de?
Varför letar ni vatten till havs?
För att…
För att skapa en självständig stat.
En självständig stat med eller utan radio?
Utan radio!
En stat utan radio.
Utmärkt! Tack för ert samarbete. Trevlig kväll!
Detsamma.
-Mer vatten? -Nej tack.
Då kör vi kalabresarna till land.
Vet du vad?
Jag ska nog stanna här.
-Var då? -Här på ön.
Vi har allt. Vi har vatten och kaffe. Allt.
Och det är en vacker dag.
-Jag ska tillbringa första natten här. -Är du säker?
Varför har vi byggt en ö om vi inte ska bo här?
Visst är jag säker.
Hur som helst…
…är den vacker.
Den är för fan fantastisk.
Tack, Maurizio.
Tack.
Det är nog bäst att inte kramas mer inför kalabresarna. Det stör dem.
Ja, du har rätt. Förlåt. Ja.
Hallå!
Men vad är det här?
Det är en fri och självständig ö! Vi har till och med dricksvatten.
Okej, du kan förklara det sen. Hjälp mig upp!
Pietro Bernardini.
Officiellt en svetsare. Han hade bott på sin båt i månader.
Och han blev öns första bofasta invånare.
-Var den första invånaren skeppsbruten? -Ja.
Det verkar finnas ännu en invånare. En statslös tysk man som heter…
Som heter…
Neumann.
Wolfgang Rudy Neumann.
Precis. Wolfgang Rudy Neumann.
Det sägs att Neumann tvingades ta värvning 1943
för att försvara gotiska linjen i Rimini.
Så fort han såg stranden insåg han vad han ville göra här i livet.
Utan att tänka för länge på saken rymde han från lägret
och bad kommunen om att få arrendera en strandklubb.
Så föddes myten om Wolfgang Rudy Neumann,
den främsta festarrangören på Emilia-Romagnas riviera.
Rudy! Kom hit!
Men vid krigets slut dömdes han för desertering
och fråntogs sitt tyska medborgarskap.
-Vad är det, Peppe? -Har jag berättat om min pappas jobb?
-Nej, det har du inte. -Han var buffeluppfödare.
Och hur luktar bufflar?
-Som kor? -Som skit.
Jag gick på toa förut och blev rörd. Jag återupplevde hela min barndom.
Hur många gånger har jag sagt åt dig att var tjugonde minut torka av skiten
från golv, väggar, handfat och toalettsitsar?
-Varför ska jag göra det? -Ursäkta, men vem tar hit alla som skiter?
Du betalar ju mig för att få folk till klubbarna.
Nej, jag betalar dig av ren välvilja. Passar det inte kan du väl öppna eget?
Du vet att det inte går. Endast italienare får arrendera.
-Öppna nåt i Tyskland, då. Du är tysk. -Jag är inte tysk medborgare heller.
Då så, grabben. Sätt fart.
Har du hört att de bygger en ö utanför Rimini?
-Bygger de en ö? -Ja, nån galning från Bologna. Inte klokt.
Vad ska de med en ö till?
Den ligger utanför territorialhavet, så då får man göra som man vill.
Där kan man röja riktigt rejält.
En stor applåd för rivierans främsta festarrangör: Rudy Neumann!
-Så ni har byggt allt själva? -Ja.
Vad fan då för?
Av samma skäl som en hund slickar sina pungkulor.
Fattar inte.
Eftersom han kan.
Vad menar du?
En hund slickar sina pungkulor för att han kan.
Vi är ingenjörer, och vi ville bygga en ö. Vi kunde göra det, så vi gjorde det.
Jag fattar inte. Slickar ni era pungkulor?
Nej, det gör vi inte. Det var ett uttryck.
Vi ville bygga en egen värld där vi kände oss fria.
Så då byggde vi den.
-Där står en naken man och rakar sig. -Ja, han heter Pietro. Han bor här.
-Här på ön? -Ja, han är skeppsbruten.
-Han säger inte mycket, men… -Jag kan bara räkna tre saker här.
En halvt övergiven ö,
knappt drickbart vatten och en halvnaken skeppsbruten.
-Inget vidare för en fri, ny värld. -Jag kan också räkna tre saker.
En tysk desertör, en helt okänd festarrangör och…
Jag kommer inte ens på den tredje. Giorgio, han dyker upp och kritiserar oss.
-Vi måste inte välkomna alla. -Det är såna vi ska välkomna.
Skeppsbrutna, desertörer…
Här bryr sig ingen om vem man är eller var man är ifrån.
Säger han som gjort allt för en tjejs skull.
-Inte alls. -Jo.
Har den här platsen ett namn?
ALLA DAGAR KL. 10:30 UTFLYKT TILL NYA STÅLÖN
Med Rudy Neumann förändrades allt. Det blev en oerhörd och omedelbar succé.
Ryktena om en fri, självständig stat började sprida sig som en löpeld.
Först på den lokala rivieran och sen i hela Italien.
Till sist kom folk från hela Europa
för att själva se det som framstod som ett slags mirakel.
Tidsepoken spelade också in.
Det här året skulle gå till historien
och bli ihågkommet för sina två sista siffror:
sex och åtta.
Vi visste knappt nåt om franska majrevolten
förutom att de protesterade och satte eld på Paris för att få en bättre värld.
Vi hade byggt vår "bättre värld" själva.
I dag, den första maj 1968, 500 meter utanför territorialhavet
och fullständigt självständiga, skapar vi historia!
Här är ni verkligt fria!
Välkomna till Rosornas ö!
Vi behöver ett språk.
-Hur så? -Det kommer folk från hela Europa.
Då behövs ett språk som varken tillhör Italien eller nåt annat land.
Ett fritt, internationellt språk.
Dessvärre tror jag inte att det finns.
Men det tror jag.
ROSORNAS Ö AVGÅNGAR ALLA DAGAR
MYSTISKA ÖN AVSLÖJAD I RIMINI OFFICIELLA SPRÅKET ÄR ESPERANTO
I pressen uppmärksammades vi mer än inrikespolitiken, studentrevolterna
och till och med Vietnamkriget.
ROSORNAS Ö RUDY NEUMANN I ROLLEN SOM ARRANGÖR
Fan.
-Ska du gå? -Ja. Jag är gravid.
Hur kan du vara gravid? Vad menar du?
Herregud, vad ska jag säga till mamma?
Det är inte ditt, din idiot. Vi träffades i går kväll.
Här.
-Har du bara köpt Cynar? -Folk älskar Cynar.
Det betvivlar jag inte, men nån kanske vill ha nåt annat.
Kan ni skynda på?
Hamnen lät hälsa att det blir fullpackat i dag.
-Och baren? -Han har bara köpt Cynar.
Eftersom jag tror att folk älskar Cynar.
Skulle du inte följa med och handla?
Jag är ju bara marginellt inblandad i projektet.
Snälla, ta inte upp det där med namnet igen.
Jo då. För det var ett väldigt vackert och elegant namn.
"Maurizios och Giorgios ö" var varken vackert eller elegant.
Jo då. En tjej stirrar på dig.
Herregud.
Nån av er måste genast säga till henne att jag dog i Vietnam.
-Hej. -Hej! Kul att se dig. Vilken överraskning!
Jag är gravid.
Jag har ett sterilitetsintyg som utfärdades under kriget och styrker…
Jag vet inte om det är ditt.
-Hur menar du? -Det finns flera möjligheter.
Det här är väl inte lämpligt? Som tjej borde du inte gå runt…
Det sägs att stället är toppen, men baren usel.
Jag behöver ett jobb. Ni verkar behöva en bartender.
-Upp med dig. -Va?
Kom igen. Upp med dig!
Alltså, det här stället urartar.
Tysken låter folk anmäla sig till ett vattenskidlopp.
Ska det vara så? Var det vår stora idé?
Om du snackar om en fri värld har jag en annan uppfattning.
-Och det är? -En stor pokerturnering.
-En spelklubb? -Nej, vi kan spela om snapsar.
Grappa. Förlorar man, dricker man. Vinner man, dricker man mer.
Och om nån vill spela om pengar säger vi inte nej.
Vi måste vara överens. Jag ser till att ingen får med sig pengar.
Vi får prata om det senare. Maurizio! Du!
De gör det väldigt ofta. De slänger i väg skjortor, slipsar, jackor…
En massa kläder. Jag vet inte varför, men många gör det.
Är det din flickvän?
Vem då?
Den där… Bartendern.
-Ge dig! Hon är gravid. -Är det ditt?
Va? Nej! Hon vet inte vems barnet är.
Hon bryr sig inte. Det finns visst flera möjligheter.
Hon är sinnebilden för hela stället. En nittonårig, fritänkande, gravid tjej.
Hon hade aldrig fått jobb på fastlandet, men här däremot…
Jag är glad att se dig. Jag visste att du skulle komma förr eller senare.
-Alla pratar om den i Rimini. -Du måste se den på kvällen.
Det skulle du älska. Stannar du här?
Jag ska snart gifta mig.
Gifta dig?
Men kom igen! Du vill ju inte gifta dig.
Du tillhör den här världen mer än nån annan.
Det är tveksamt om det här är en värld.
Snarare ett diskotek eller en strandklubb.
Det är inget diskotek. Det är en självständig stat. Fri.
Vi har till och med dricksvatten.
-Ett officiellt språk. -Visst.
Jag ser folk som dansar och dricker. En söt tjej i baren.
Jag ser ett diskotek.
Med ett namn på esperanto.
Du ser det så.
Du får ursäkta mig, men jag måste gå.
Sköt om dig.
Inser du hur svårt det är att få ut så många mitt i havet?
Nej, och vet du varför? Eftersom det inte är alls svårt!
Det svåra var att bygga ön!
Och medan vi byggde den städade du toaletter.
Jag var festarrangör!
Jag sa upp mig för att två smågrabbar hade byggt en pålbyggnad ute till havs
utan nån plan alls. Jag gjorde det till en dröm!
Det var vår dröm. Kom ihåg det.
Jag vägrar låta dig göra ön till en olaglig spelhåla.
Inget är olagligt på den här ön. Det måste du förstå.
Vattenskidåkning är en rikemansgrej som passar överallt.
-Poker passar bara här. -För att det är ett brott i omvärlden!
Ja, men inte här. Därför byggde vi en ö.
Giorgio, håll med mig.
Vi har skapat ett diskotek.
Vad har vi gjort?
Vi har byggt vår lilla fria värld. Vår lyckliga ö.
Men vad är meningen med allt det här
om de inte erkänner oss som en självständig stat?
Vilka då?
Italien, Europa och de andra nationerna.
Jag tycker precis tvärtom. Vem bryr sig om de erkänner oss?
Som stat måste man ha regler, och det vill inte vi.
Om ingen erkänner oss är vi bara ett diskotek mitt i havet.
Vi har redan allt: pengar, frimärken och postgång.
Det enda som saknas…
…är en regering.
Men vi är regeringen.
Jag är president. Franca är finansminister.
-Pietro, övervakning och försvar. -Övervakningsminister?
Just därför sa jag "övervakning och försvar".
Du övervakar snarare än försvarar.
Rudy, utrikes. Maurizio, inrikes.
-Tveksamt om det är en bra idé. -Precis. Det lär förarga dem.
-Än sen då? -Att vara minister känns bra.
Undrar hur mina föräldrar reagerar. Jag har jämt dåliga nyheter.
Hur ska vi gå till väga?
FÖRENTA NATIONERNAS HÖGKVARTER
ROM PREMIÄRMINISTERNS KANSLI
Tanken är att strategiskt placera ett utökat antal militärlastbilar
för att skicka ut ett starkt budskap.
Vi ska återta kontrollen över de ockuperade universiteten.
-Vilket är alla utom ett. -Är det bara ett kvar? Vilket då?
Luigi. Militärlastbilar igen?
Jag vet, Giovanni, men jag vet inte om du märkt
att ungdomarna som för ett halvår sen följde undervisningen
plötsligt har förvandlats till en hatisk, våldsam mobb.
Det här beror uppenbarligen på luftföroreningar,
överdrivet proteinintag och tv.
Jag kom att se på tv i går, och det var en serie med lemlästning,
monster och folk som kopulerade. Och det på kanal ett. Är det rimligt?
-Det måste ha varit Odysséen. -Var det Odysséen?
Inte vet jag. Jag somnade ifrån det.
Nåväl, vi går vidare med posteringarna.
Finns det inga andra brådskande ärenden träffas vi igen på torsdag. Tack.
Men apropå ungdomar, så kanske…
…det är nåt…
Det var inget. Vi kan prata om det nästa gång.
Säg nu, Franco.
Inget viktigt. Vi tar det nästa gång. Det är en struntsak.
Desto större anledning. Säg det, så tar vi lunch sen.
Inget stort. Ja, vad är det egentligen som händer?
Det är en grabb med några vänner i Rimini.
Inget stort.
Femhundra meter utanför vårt territorialhav.
Utanför Riminis kust. Vad har han gjort?
Han har byggt en ö och förklarat sig självständig.
-Jag förstår inte. Ta det igen. -Men det är en struntsak.
Det är inget viktigt. När jag hör mig själv säga det inser jag
att det låter allvarligare än det faktiskt är.
Några ungdomar i Rimini, 500 meter utanför vårt territorialhav,
har byggt en ö och förklarat sig självständiga.
Självständiga från vem då?
Från Italien, tror jag. Från alla. Självständiga…
En ö… Såvitt jag förstår har de byggt en sorts plattform.
"Såvitt jag förstår"?
Snälla, Giovanni. Förstora inte upp en bagatell.
-Och hur byggde de plattformen? -Jag vet inte.
-Hur lång tid tog det dem? -Inte vet jag.
Så lång tid som är nödvändigt för att bygga nåt sånt.
Och varför har vi upptäckt det först nu?
Kanske för att de lokala myndigheterna, med tanke på öns placering,
inte har ansett att det var deras…
Ursäkta, men hur fick du reda på det?
Jo… Det är kanske den enda detaljen
som kan få denna obetydliga företeelse att verka lite allvarligare
eftersom vi informerades av…
Jo, FN ringde oss.
-Ringde FN? -Just därför ville jag inget säga.
Giovanni, vi gör stort väsen av ett pojkstreck.
Ursäkta, Franco. FN ringde oss, och du kallar det för pojkstreck!
Vem har vi i FN? Vem har vi där?
-Randelli. -Han dog i fjol.
-Vad hette tjänstemannen som ringde dig? -Det var nog inte en tjänsteman.
-Tack och lov. Så det var en sekreterare? -Sekreterare. Jo, alltså…
Inte en sekreterare, utan självaste FN:s generalsekreterare.
-Och när hände det? -För två dagar sen.
Och vad fan har du gjort?
Jag skickade genast ut två underrättelseofficerare.
Och var är deras rapport?
Vi har inte hört ifrån dem…
…på över 40 timmar.
Går det åtta till måste vi meddela familjerna per telegram.
God morgon. Jo…
-Säg att du hittat dem. -De väntar på telefon.
-Då lever de. -Det verkar så.
Det ska de bittert få ångra.
Jag hoppas att ni har en vettig förklaring till ert förkastliga beteende.
-Jag har varit otrogen mot min fru! -Ta er samman.
Situationen har förvärrats här.
Snälla, säg inget till henne. Jag älskar henne!
Herr minister, Agent Piazza här. Öbornas främsta prioritet är
att tillsätta färsk frukt i vin, och sen dricka vinet och äta frukten.
Agent Piazza, det kallas sangria. I Spanien har man gjort så länge.
Jag är hyfsat säker på att ni pratar med en av republikens ministrar på fyllan!
Ministern!
Återvänd till Rom med en så detaljerad rapport som möjligt.
Annars ställs ni inför krigsrätt och åtalas för högförräderi!
Och så från utlandet till moralfrågor.
Snarare stannar vi i utlandet, men ställer oss frågor om moral.
Denna roliga ordlek är den perfekta introduktionen
till det som förefaller ha blivit huvudattraktionen längs Riminis kust:
Rosornas ö.
Dess grundare, Giorgio Rosa, pratar om en utopi och om frihet.
Med vad döljer sig på denna ö?
Droger? Moraliskt förfall? Hasardspel?
Vi talar med inrikesministern Franco Restivo.
Den så kallade Rosornas ö
kan inte, och bör absolut inte, ses som en självständig stat.
Stämmer det att FN:s granskning visat att villkoren för suveränitet uppfylls?
Nej. Den granskningen påverkar inte oss.
Den italienska staten tolererar inte en plattform som står utanför alla regler
och där våra medborgares säkerhet inte kan garanteras.
Om än på internationellt vatten, så är invånarna italienare,
och deras säkerhet är vårt fokus. Så är det.
-Vad är det här? -Brev. Ansökningar om medborgarskap.
Ministern har oavsiktligt riktat ljuset mot oss.
De kommer från hela världen.
Nu känner alla till oss och vill bli medborgare av Rosornas ö.
-Gud välsigne presidenten! -Så ja. Upp med mig.
-Du är otrolig! -Tack.
Så… Hur är det?
Ursäkta att jag är sen.
"Presidenten"?
Ja, pappa, men han är hippie. De är dramatiska av sig.
-Har ni beställt? -Vi väntade in dig.
Nu är jag här. Kyparen?
Vad är färskt i dag?
Utöver dagens fisk har vi en fin hummer som kan serveras på många vis.
-Vad sägs? Hummer till alla? -En halv portion tagliolini.
-Men en halv portion tagliolini, farsan? -Ja, en halv portion tagliolini.
Tänker du på pengar, så är ni mina gäster.
-En halv… -Han vill ha en halv portion.
Vi tar två humrar och en halv portion tagliolini.
Bra. Tack.
-Tack. Vad fin du är, mamma. -Tack.
Är de lagliga?
-Är pengarna du tjänar lagliga? -Vad menar du med "lagliga"?
Vi är en självständig stat som är nära att bli erkänd av FN.
-Vi bestämmer vad som är lagligt. -Det kan ingen bestämma själv.
Pappa, vi gör inget fel. Tro inte på tv-nyheterna.
Ni kan väl följa med efter lunch? Båtturen tar 20 minuter.
Vi kan åka dit ihop, så får ni se vad vi gör.
Har jag sagt att jag fått patent på det teleskopiska pelarsystemet?
Du skulle gilla det.
Kommer ni?
Mamma vilar efter lunch, så tyvärr.
Visst.
Kanske en annan gång.
Hej.
Följer de inte med?
-Mamma måste vila efter lunch. -Låt det inte bekomma dig.
Det är svårt för dem att förstå vad vi gör.
Är ni signor Rosa?
-Vi ska precis ge oss av. -Ja, det är jag.
Ni får prata med vår talesman för utrikesfrågor.
Signor Rosa, vi måste prata.
-Jag försöker förklara att vi har en… -Det går bra.
Nu går vi. Vänta på båten. Jag kommer strax.
Vet ni var vi kommer ifrån?
-Begravningsbyrån? -Underrättelsetjänsten.
Jag vet. Det var ett skämt.
-Har inte vi träffats? -Jag har tillbringat runt 40 timmar på ön.
-Det var ni som förlorade lillfingret. -Nej då.
-Jag satsade inte lillfingret. -Jo! Det var ett minnesvärt parti kort.
Ni måste omedelbart upphöra med all aktivitet på ön.
Vilken aktivitet?
Vår rapport uppger att ni har en bar som sköts av en minderårig
och att det spelas kort.
Och?
Spelar inte de där männen kort i en bar? Varför får inte vi göra det?
Det är en annan sak när det försiggår under myndigheternas uppsikt.
Ni borde genast sagt att det handlar om uppsikt.
Hör på, Giorgio. Det som majoren försöker säga är
att vi uppskattar ditt sociologiska experiment.
Men alla experiment måste ta slut.
Vad ska ta slut?
Arrendena för strandklubbarna förnyas vid månadsskiftet. Majoren har fullmakt.
Ser du portföljen?
Den innehåller dokumenten som kan ge dig, som inte äger ett jävla skit,
möjligheten att fritt välja två strandklubbar.
Du skulle vara på grön kvist i tre generationer.
Du sa ju själv att ni gör samma saker.
Baren och kortspelen kan du ha här.
-Vad är skillnaden? -Ingen förutom tillståndet som vi ger dig.
Du kanske inte vill betala en massa skatt.
Tror du att nån gör det här? Kom igen, Giorgio.
Fan också.
Det här är allvarligt!
Jag försöker rädda din jävla skitö!
Kan jag få er uppmärksamhet, tack?
-Herr president, får jag säga det? -Som du vill.
Då så. Som ni vet har vi i kväll ön för oss själva
för ett speciellt ministerråd där ni ska få höra en lika speciell nyhet.
Vår president Giorgio Rosa har äntligen släppt sina betänkligheter,
och från och med i morgon kan ön officiellt bevilja
ansökningar om medborgarskap.
Nej. Varför applåderar ni? Det var inte… Sluta!
Det var inte nyheten. Det var bara lite officiell information.
Den riktiga nyheten är att vi har tryckt vårt första pass
och att vi har bestämt oss för att tilldela det
till den av oss som aldrig haft ett pass. Så…
Rudy. Det här är till dig.
-Nu passar det med en applåd. -Är det sant?
-Strålande, Neumann! -En kram.
-Rudy! -Bravo!
Vi hoppas alltså att den utökade militära närvaron
ska lugna situationen.
Vi vill få kontroll över universiteten
då det bara återstår ett enda.
Ja. Det här är svåra tider.
Men du behöver inte oroa dig. Du sköter dig utmärkt.
-Vi är alla väldigt nöjda här. -Tack, Emanuele.
Då så, Giovanni. Vi ses om två veckor som vanligt.
-Visst. -Se till att få lite vila.
-Du ser aningens blek ut. -Lite semester skulle göra mig gott.
Ursäkta, men eftersom du ändå är här vill jag ta upp en liten petitess.
I synnerhet med tanke på utrymmet den ges i sensationspressen.
ROSORNAS Ö EN LITEN STAT UTANFÖR RIMINI
Emanuale, vi jobbar redan på det.
Det betvivlar jag inte, men det är andra tider nu.
Förut kunde jag filtrera informationen,
men nu vill vår Helige Fader ta del av den på egen hand.
Han går upp om morgonen och läser allt.
Jag lyckades ingripa och få bort den här ur traven.
Annars hade vi suttit i skiten.
Giovanni…
Det här är ett arsle.
Är det förstått? Ett arsle i en tidning.
Tycker du att det är rimligt?
Nej, givetvis inte. Men min käre Emanuele,
vi vill inte göra stor affär av ett arsle.
Det gäller inte själva arslet, som har angenäma proportioner,
utan det som arslet symboliserar.
Ett arsle på en ö där man, utifrån vad jag läst,
kan göra precis vad man vill.
Förstår du? Ett arsle och precis vad man vill.
Giovanni, får man göra precis vad man vill med ett arsle?
Nej. Det kan jag svara på. Det får man inte.
Då skulle vi inte längre ha kontroll över landet.
Visst.
Sanningen är att de befinner sig
utanför vårt territorialhav och vår jurisdiktion.
Som jag sa, är det en liten petitess.
Var är Franco?
Vad fan är det här?
Min käre Giovanni.
Det var oväntat. Hade du sagt nåt kunde vi ha tagit nåt i kaféet.
Som du ser är det stökigt här.
-Vad fan är det här? -Inget.
Avsägelser av italienskt medborgarskap till förmån för ett i Rosornas ö.
Inte då!
Så fungerar det inte. Man kan inte avsäga sig sitt medborgarskap brevledes.
Det är inte en prenumeration på Kristna familjen.
Dessutom är de flesta breven skrivna på undermålig italienska.
Hur många är det?
Runt 300. Det tyska konsulatet ringde, och de har mottagit runt 100.
Frankrike trettio, och USA fyra.
Bara fyra i USA, Giovanni. De bryr sig inte om dem. Ett praktfiasko.
Franco, jag har fått nog av den här skiten.
Breven, utfrågningarna i parlamentet…
-Arslen som inte får göra som de vill… -Arslen som…?
Nu löser du det här,
om du så måste simma dit med en skruvmejsel i munnen
och skruva isär den jävla plattformen bult för bult!
Vi har känt varann i 30 år, men du har aldrig sett mig så förbannad.
Säg mig att du förstår.
Jag förstår, Giovanni.
Rosa!
Battistini är här. Han vill prata med dig.
Inget. Det ska regna i morgon med.
Vi måste genast påbörja takbygget på ovanvåningen.
Sen måste vi förlänga regntaket.
Lyssnar du, Giorgio? Har du tänkt på uppvärmningen?
Den är viktig. Om en månad fryser vi ihjäl.
Vi måste hitta en lösning.
-Rudy, vad säger du? -Jag vet inte.
En ö är ett sommarställe.
Det brukar vara svårt att få hit folk på hösten.
Hur kan det vara svårt? Det här är en självständig stat.
Vi kan inte stänga för året. Vi har medborgare.
-Franca, vad säger du? -Jag är snart i sjätte månaden.
Osäkert hur länge jag kan stanna.
Hur blir det med vår infödda medborgare som vi pratat om så länge?
Jo, men barnmorskan vägrar komma. Det är för farligt.
Det säger hon för att slippa ta sig hit. Jag hittar nån annan. Oroa dig inte.
Och du, Pietro? Vad har du för planer?
Kom igen, vad skulle Pietro ha för planer?
Hörrni, försök vara lite konstruktiva. Negativiteten är oss inte till gagn.
-Vad har de erbjudit er? -Regntaket…
Vad sa du?
Vad har de erbjudit er?
Vänta lite nu. Är jag den enda som inte blivit erbjuden nåt?
-Nu räcker det. -Nu räcker det med vadå?
Visste ni alla det här och sa inget till mig?
Vad har de erbjudit er?
Du skyller på barnet, men vad erbjöd de dig?
Och så är ni fräcka nog att komma med svepskäl. Vad erbjöd de er?
-Hej, mamma. -Hej.
Jag har aldrig sett på tv på dagen.
Jag är hemskt ledsen, farsan. Det är mitt fel.
Det här trodde jag aldrig.
Vad har de erbjudit dig?
Två strandklubbar.
Jag får välja själv.
Två strandklubbar.
Vi uppoffrade mycket för att ha råd med din utbildning.
Och så ska du driva strandklubbar.
Det kommer ett ögonblick då man måste tacka ja. Eller hur?
Så säger ju du.
De sa att min prestation inte nådde upp till företagets förväntningar.
Jag har aldrig tagit ledigt
och inte sjukanmält mig på fem år.
Jag har gjort allt de bett mig om och har alltid varit på plats.
Säg nej, Giorgio.
Säg nej den här gången med.
Ursäkta. Jag är hemskt ledsen.
Ursäkta. Förlåt att jag stör.
Ursäkta mig. Hemskt ledsen.
Kan ni flytta er?
Kan ni flytta er? Det är brådskande. Ursäkta mig.
Verkligen ledsen.
Tack. Ursäkta mig. Hemskt ledsen. Tack.
-Vad gör du här? -Jag har sökt dig. Var har du varit?
-Har du träffat Carlo, min blivande make? -Carlo, vad trevligt. Jag heter Giorgio.
Gabriella har pratat mycket om dig.
Trevligt att träffas. Vad står på, älskling?
Inget. Bry dig inte om det.
Det är inget diskotek. Inte alls. Det är en riktig, fri stat.
Just därför ger de sig på oss nu. Du måste hjälpa till med försvaret.
Okej. Ursäkta, älskling. Strax tillbaka.
Kom.
-Ursäkta. Det är brådskande. -Ursäkta oss.
Du borde inte ha kontaktat FN. Det retade upp dem.
Jag ville visa att vi är en fri och självständig stat.
Du är fri geografiskt sett, men du är alltjämt italiensk medborgare.
Inte om man får lov att välja. Därför har vi börjat trycka pass.
Precis min poäng. Du har kanske rätt, men det erkänner de aldrig.
-Det skulle bli ett farligt prejudikat. -Och? Vem kan hjälpa mig?
-Inte vet jag. Kanske en präst. -Det måste finnas nån.
En domare, en organisation eller nån jävla kung
som tar sig an såna här fall!
Mellanstatliga tvister hanteras av Europarådet i Strasbourg.
Perfekt. Då beger vi oss dit.
-Vart då? -Till Strasbourg.
Enskilda medborgare kan inte vända sig till Europarådet.
Men jag har en stat och anländer med min advokat - du.
Internationell rätt är ju ditt område.
Det blir ditt livs största äventyr. Att rädda en självständig stat.
Följer du med?
Giorgio…
BESLAGTAGET FORDON
Det var så jag hamnade här.
Var det allt?
-Ja. -Ja.
Tack.
Herr major, tillåt mig att gratulera er å italienska folkets vägnar.
-Det var ingen lätt uppgift. -Tack, herr minister.
Hur mycket kostade det oss?
Det handlar om fyra stackare.
Vi slapp undan med en bar, en strandklubb, ett pass och en segelbåt.
Och… Vad heter han nu? Orlandi?
Maurizio Orlandi. Han är alkoholist. Han gör inget annat än att dricka.
-Lönlöst att prata med såna typer. -Utmärkt, herr major.
-Varför viskar ni? -For att inte störa er.
Det stör mig att ni viskar. Vad sa du till honom?
-Inget viktigt, herr minister. -Nej då.
Jag ogillade din min. Vad sa han?
Giorgio Rosa är i Europarådet.
Det betyder inget. Han turistar. De tar inte emot enskilda medborgare.
Europarådet lät honom ge sin utsaga efter att han suttit i foajén i en vecka.
De sammankallade ett extrainsatt möte där Giorgio Rosa fick tala.
Då så.
Otroligt! Jag fattar inte hur du gjorde. Du berättade en enastående historia.
Oavsett hur det slutar hamnar det här i historieböckerna.
Det är ingen som inser vad som försiggår här i dag. Översätt.
De ska ta upp fallet och granska det. Varsågod.
Europarådet ska uttala sig om din ö.
Det gick bra!
Kan nån svara i telefon, tack?
Så, Giorgio… Du får inte slappna av.
Vi borde kanske kontakta några jurister. Kan nån svara i telefon?
Hallå?
Ja.
-Monsieur Toma? Ett brådskande samtal. -Inte nu. Ta ett meddelande.
Det är italienska inrikesministern.
Det är inte till er.
Han vill prata med monsieur Rosa.
Hallå?
När jag var grabb hade jag ett enda stort intresse.
Att cykla.
Jag lyckades kombinera mitt politiska arbete
med några hyggliga placeringar i lokala, väl ansedda cykeltävlingar.
Men plötsligt tvingades jag lägga av.
1947 lade jag ner cyklandet för gott
eftersom varje dag som Gud gav oss här på jorden
fick jag och 551 fårskallar
skriva en rad numrerade, korta meningar
som blev själva grundvalen till republiken som var på väg att bildas.
Man måste tänka på allt. Ta hänsyn till alla variabler.
Om en detalj blir fel rämnar allt,
och då går friheten, som vi kämpat så hårt för, om intet.
När jag läser om de korta meningarna i dag tycker jag att vi hamnade rätt.
Och du, som inte är annat än en liten värdelös skit,
vill bli undantaget från vår perfekta avvägning?
Ni pratar mycket om frihet, men er frihet är villkorad.
Den totala friheten skrämmer er.
Det är inte för vad jag gjort, utan för vad jag kan göra,
som ni hatar mig.
Jag är utanför territorialhavet. Det här angår inte er.
Du har hög svansföring, men sen skriver du till FN
och går till Europarådet.
Anarkismen har visst sina gränser om du har sånt behov av att bli erkänd.
Du har byggt en plattform på 400 m² med fyra satar
och tror att det är en stat.
Men du har inte den blekaste aning om vad det innebär att garantera friheten
för 40 miljoner människor.
Jag har inget att lära av nån som fick en man sparkad
efter 30 års arbete enkom för att skrämma mig!
Gör dig själv en tjänst och gå därifrån.
Bespara dig förödmjukelsen. Du står ensam och är chanslös.
Europarådet har precis beslutat att ta upp mitt fall,
och överläggningarna börjar i morgon bitti.
Samla ihop advokater, din skithög, för det här har bara börjat.
-Du kan inte stoppa mig. -Som du vill, ditt pundhuvud.
Har du grundat en stat? Det har jag med.
Vet du vad skillnaden är mellan våra två stater?
Att jag har en vapenarsenal som kan pulverisera din skitö.
Skynda till Rimini,
annars går du miste om tidernas bästa fyrverkerier!
Jag måste tillbaka till Rimini.
-Om två dagar sammanträder rådet. -Om två dagar finns det kanske ingen ö!
Kommandostyrkan redo om 15 minuter.
Ytterligare instruktioner följer. Det här är ingen övning.
Kommandostyrkan redo om 15 minuter. Det här är ingen övning.
Vi kan väl säga som det är.
Dagens bröllop avslutas alltid med att gästerna föräras Jägaren.
Den som ni håller i är kronjuvelen i 1968-69 års kollektion.
Jägaren med sina blodhundar.
Vi har även en enkel modell utan blodhundar.
Visst sparar ni lite pengar…
…men elegansen blir lidande.
Vad ska vi göra, älskling?
-Vad är det här? -Rosornas ö i silver.
En souvenir som vi säljer till en massa turister.
Om ni gillar den finns den även i smidesjärn.
Hallå, mamma?
Sov ni?
Jo, klockan är ju 23. Jag ber om ursäkt.
Nej då, inget särskilt. Jag ville bara säga att allt är bra.
Jag är på motorvägen på väg tillbaka till Rimini.
Jag har ju varit i Frankrike. Minns du? Å öns vägnar.
Det går faktiskt riktigt bra.
I morgon sammanträder de för att avgöra…
Ja, jag har ätit.
Jag tog en smörgås på vägkrogen.
Ja, de gör smörgåsar.
De fyller dem med olika saker.
Det är bra med mig, mamma. Jag…
…ville bara höra av mig.
Nej, väck honom inte.
Det behövs inte. Hälsa honom så gott.
Hej då, mamma. God natt.
Vad tror du om två?
Jag menar båten. Tror du två ryms i den?
Båten… Den här? Javisst.
Det var bara ett sätt att säga att jag följer med dig.
Med mig?
Okej.
Jag ringde Strasbourg och fick höra om problemet.
Din mamma sa att du skulle tillbaka hit. Kan du skynda dig?
-Jo. Jag anade inte… -Kan du skynda dig?
-Men… -Nej. Jag ska inte gifta mig.
Då hade jag inte varit här. Men snälla, låt mig slippa ångra det.
Märkligt att se den så tom.
Men trots att den är så tom avskyr de den ändå.
Vad kan de tänkas göra?
Jag vet inte.
De vill visa sig på styva linan. Nån symbolisk handling.
Tack för att du följde med.
Vet du, nu…
…känns det inte som…
…ett diskotek.
Äntligen medger du det! Det tog sin lilla tid.
Är det sant som det sägs?
Vad sägs det?
Att allt var för min skull.
Alltså, att allt var för din skull…
Om vi verkligen ska gå tillbaka till idéns tillblivelse…
…så rör det sig om ett sökande efter absolut frihet, så det är alltid…
Så var det med den symboliska handlingen.
En stor ära, amiralen. Fartygen är i position.
Civila på ön?
Två. Giorgio Rosa och en oidentifierad tjej.
Perfekt. Vi inväntar klartecken från Rom.
Ladda kanonerna och skynda på. Jag vill vara hemma till middagen.
Här är baren. Som ni ser finns i stort sett allt.
Tillstånden är fastställda för i år, men det kan bli en restaurang senare.
Om ni skriver på här, så kan jag återvända till kommunhuset.
Det är rörigt i dag.
Sen får ni förklara
hur ni lyckades få tillståndet så snabbt. De har varit oförändrade i åratal.
Vad är det som händer i dag?
Det sägs att de ska spränga Rosornas ö.
Ni får gärna skriva på nu, för jag måste vidare.
God morgon, gott folk. Här är vi nu.
Kraftmätningen mellan regeringen och den så kallade Rosornas ö…
Det här påminner om den kubanska missilkrisen.
En italiensk version av Grisbukten?
Rosornas ö…
Stig på.
"Badregeringen."
Vi har jobbat dygnet runt. Söndagar med.
Här framstår det som om vi solar på stranden
och äter spagetti med musslor.
Vad kan jag säga? Vi beklagar oss jämt över det här landets korta minne.
Den här gången är det till vår fördel. Jag behöver bara en underskrift.
Är det ett skämt?
Det var ju jag som uppfann sprattet mot slutet av mandatperioden.
Det var för fyra år sen när Aldo avgick.
Vi skickade honom en krigsförklaring mot Albanien. Du skulle ha sett hans min.
Såna skrattsalvor!
Giulios ögon tårades. Vem ska vi bomba nu?
Rosornas ö. Den måste förstöras.
Och hur ska det gå till? Med luftvärnsrobotar?
Andrea Doria är färdigt för strid. Med din underskrift kan jag anfalla.
Har du skickat en kryssare från Venedig?
Är du från vettet?
Du sa åt mig att lösa problemet till varje pris.
Jag bad dig lösa ett problem, inte bomba ön.
Och vet du vad som är största fördelen för en avgående regering?
Det här är inte längre vårt problem. Det är en ö. Ett sommarställe.
Vill de öppna i juni får nästa regering hantera det.
Vem bryr sig?
Giorgio Rosa har vänt sig till Europarådet
som ska granska hans fall.
Inser du vad det betyder?
Om de ger honom rätt blir hans ö en riktig stat
precis intill kommunisterna.
Men ska jag gå till krig?
Vi är de sista som kan göra nåt åt det.
Lita på mig.
Ön är omringad av krigsfartyg.
Inget undgår dig, va?
Vi måste göra nåt.
-Förutom att dricka? -Vi måste försvara den.
Jag beklagar, men de släpper inte fram Laura Madre.
Inte Laura Madre,
men kanske alla de andra.
Sambandscentralen, nåt närmar sig fort. 36 grader ost.
Vadå för nåt?
Jag vet inte. Många små föremål. En liten flotta.
Vattenskidor. Det är ett vattenskidlopp.
-Under en militär operation? -Godkänt av hamnkontoret.
Det ger jag fan i! Stoppa dem omedelbart.
De betalade för loppet för länge sen. Hamnkontoret vägrar kompensera dem.
Visst.
-Säg åt dem att vi svänger nu. -Neumann, vi svänger!
-Rom har godkänt angreppet. -Perfekt. Hämta amiralen. Skynda på.
Signore? Vi har ett problem till.
Jag sa ju att skidåkningsloppet var en bra idé.
Jag beklagar verkligen, min vän.
-Trevligt att träffas. Neumann. -Trevligt att träffas. Gabriella.
Jag organiserar loppet med syfte att undvika en militärockupation.
Nästa gång kör vi i slutet av augusti. Det är iskallt!
Om det blir nån nästa gång.
Men Neumann är ju här!
Låt mig prata med dem. Jag har varit i krig förut.
Ursäkta, men jag måste klä på mig.
Hej! Men kolla vem som är här.
Då så…
Vårt mål är att utplåna den där skithögen…
Vi har tyvärr ett problem. Antalet civila på ön har mångfaldigats.
Vadå "mångfaldigats"? De är för fan inte streptokocker.
De använde vattenskidloppet för att ta sig till ön.
Signor Carrisi, ni är lyckligt lottad som är så ung.
Inser ni vilket öde som mött er på helvetesrutterna till Benghazi?
Jag ber om ursäkt.
Ta sikte och avfyra två varningsskott. De är ryggradslösa.
De sticker så fort de känner lukten av krut.
Ja, signore.
Vad gör vi nu?
Vad tycker du, Rudy?
Inte fan vet jag!
-Du pratar jämt om att ha varit i krig. -Jag trodde inte att de skulle ta sikte.
De försöker bara skrämma oss.
Jag går inte på det.
De militära är alla likadana.
De agerar hotfullt, men sen har de inte stake nog…
Herr amiral, de civila står kvar och håller händer.
De utmanar oss.
Skjut närmare.
Jag avråder från det. För riskabelt.
Skjut närmare.
Jag hade visst fel. Vi borde gå. Vi försökte i alla fall.
-Jag flyttar mig inte. -Rudy har rätt. De avfyrar kanoner.
Att stanna vore självmord.
-Tänk på barnet. -Vad menar du?
-Den första infödda medborgaren, då? -Men snackar vi fortfarande om det?
Det var skitsnack. Ett skämt!
Lyssna nu, Giorgio. Jag vet en del om militärer.
Det var trevligt att känna dig.
Skicka kommandotruppen.
Hör du…
Vad gäller det där med din pappas tv…
Förlåt.
Jag bad aldrig om ursäkt.
Men vem bryr sig?
Det viktiga är att förändra världen.
Eller åtminstone försöka.
Europarådet meddelade att man inte kunde uttala sig om tvisten
mellan italienska staten och den fria Rosornas republik
då ön låg utanför europeiskt vatten,
vilket var ett indirekt erkännande av dess självständighet.
För att undvika liknande händelser i framtiden
ändrade FN gränsen till internationellt vatten
från 6 till 12 sjömil i hela världen.
Än i dag är förstörelsen av Rosornas ö
Republiken Italiens första och enda invasion.
Giorgio och Gabriella var tillsammans resten av sina liv.
Undertexter: Anna Johansson