Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERET PÅ EN SAND HISTORIE
NETFLIX PRÆSENTERER
ROSENØEN
STRASBOURG NOVEMBER 1968
Hr. Gary.
Hvem er den syge fyr?
Var han her ikke også i går?
Han har været her i en uge. Han er en italiensk ingeniør.
Er det hans mærkelige bil udenfor?
Ja, det er det.
Han har et dossier med, som han ønsker at indlevere.
Jeg ville ikke forstyrre.
Ved han, at vi håndterer tvister mellem stater?
Han siger, han er statsoverhoved,
og at han ikke går, før du får dossieret.
Han er vist lidt skør og meget beslutsom.
Okay. Gør, som jeg siger.
Giv mig dossieret, og få det til at ligne en stor sag.
Her er dossieret, jeg nævnte.
Tak.
Jeg læser det meget nøje.
Udmærket. Tak. Farvel.
DE FORENEDE NATIONER
Hvor er han?
-Hvem? -Den skøre mand med hosten.
-Jeg slap af med ham. -Nej!
Jeg må tale med ham på mit kontor.
-Afsted, hurtigt! -Javel, ja.
Hr. Rosa, jeg må spørge dig, om du ved, hvilken dag det er, og hvor du er.
Den 10. november 1968,
Europarådet i Strasbourg.
Og hvad kan Europarådet gøre for dig?
Red min ø.
-Har du købt en ø? -Nej, jeg byggede den.
Han skabte den.
Hvor mange dage tog det dig at skabe øen?
Sig ikke seks, det ville være et utroligt tilfælde.
Nej, det tog mig flere måneder.
Så du ejer en ø, du har skabt.
Ja, nej, jeg sagde ikke skabt. Jeg er ingeniør. Jeg byggede den bare.
Så…
…livet på øen…
Jeg burde gå. Manden er forvirret. Han har brug for hjælp, men ikke vores.
Jeg har brug for Europarådets hjælp. Derfor er jeg her.
Slap af, hr. Rosa.
Det kan jeg ikke. De kommer for at ødelægge alt.
Er det her øen, du har bygget?
Ja, som sagt er jeg ingeniør.
BOLOGNA ET ÅR TIDLIGERE
Kan stud'en, kan stud'en, kan stud'en drikke øl?
Jeg må påpege, at vi var studerende.
Vi har bestået eksamen, så nu er vi ingeniører ikke…
Kan ingeniøren, kan ingeniøren drikke øl?
Hvad fanden laver du?
Straf, straf!
Hvilken straf? Jeg sagde bare… Det er ikke fair!
Han har ret. Udfordrer du en professionel…
-Du stjal mit glas! -Straf!
Hvad? Jeg talte bare med ingeniøren.
De insisterer. En rimelig straf kunne være,
at få ham til at gøre sig komplet til grin.
-Sådan er reglerne ikke. -Til grin.
-Jeg har ikke tabt! -Til grin.
Den første pige, der kommer ind,
bager han på, og når hun mindst venter det,
kysser han hende på læberne!
Pis!
-Hej. -Hvordan går det?
Godt at se dig.
Jeg kommer straks. Ja…
-Kys, kys! -Det er bare, vi tog vores eksamen i dag.
Kys!
-Jeg er officielt ingeniør. -Kys!
-Tillykke! -Tak.
Vi kan ikke kysse.
Det kan vi ikke…
Jeg skal kysse dig, for jeg tabte et drikkespil.
-Klart. -Jeg har ikke engang tabt.
De bliver ved med…
Gutter. Det kan vi bare ikke.
Gutter, det nytter ikke…
Ja, der er ingen grund til, at de siger…
Det går ikke.
Du ser godt ud.
Du ser også godt ud.
-Helt ærligt. -Tak.
Vil du have en drink?
Nå, men…
Det er sært at løbe ind i dig her…
Ikke rigtigt. Bologna er ikke en stor by.
Det er rigtigt.
Sidst vi så hinanden,
gik du ud med den fyr, ham…
-Carlo. -Det er rigtigt. Carlo.
Carlo.
-Han er her ikke, vel? -Vi har haft nogle problemer.
Det er jeg ked af.
Nej, du er ej.
Det var tydeligt, at I var…
At jeres forhold var…
…midlertidigt.
Var I sammen et par måneder?
-Tre år. -Tre år?
Det er næsten så længe, som vi var.
Dine forældre må kunne lide ham. Hvorfor slog I op?
-Mine forældre kunne lide dig. -Du undgår spørgsmålet.
Måske hadede min far dig lidt,
men i betragtning af at han næsten mistede synet,
da du sprængte tv'et i luften under kampen mod Rusland.
Og du sagde aldrig undskyld.
Det imploderede og du svarer stadig ikke.
Fordi efter tre år mente han, at vi skulle giftes.
-Imploderede. -Jeg vidste, der var noget. Giftes?
Pas på med ægteskab. Han er ikke den rette.
Hvordan ved du det? Kom nu, svar.
Et billedrør eksploderer ikke, det imploderer.
Elektronerne er i et vakuum.
Og jeg bad din far sidde længere væk.
Jeg ville bare have ham til at nyde fodboldkampen.
-Giorgio. Klokken er 23. -Hvordan kan man se kampen sådan?
-Jeg må gå. Jeg har timer i morgen. -Vent.
Jeg kører dig hjem.
Hvornår har du fået bil?
Beklager indretningen.
Jeg byggede bilen til ingeniøreksamen.
Det var interessant at lave noget praktisk.
Og jeg fokuserede på motoren frem for indretningen.
Jeg brugte min bedstemors sofa som sæder.
Hun er alligevel død nu.
-Er Margherita død? -For to måneder siden.
-Hun tog bruddet dårligt. -Vi gik fra hinanden for tre år siden.
Ja, det var en langsom proces. Hun sygnede langsomt hen.
-Giorgio… -Hvorfor gik vi fra hinanden?
Fordi det er risikabelt at være sammen med dig.
Man skal tage chancer, hvis man vil forandre verden.
Du forandrer næppe verden ved at reparere et tv.
-Den er smuk. -Hvad?
-Bilen. -Mange tak.
Det er mærkeligt, men…
Du har selv bygget en bil, og den virker. Den kører!
Det er ikke Diaboliks bil, men…
Hvis bil?
Diabolik.
-Diabolik, terrorens konge. -Hvem?
Tegneserien, alle taler om!
-Kender den ikke. -Den er fantastisk.
Den handler om en meget dygtig tyv,
der altid bærer en maske…
-De er ud efter os. -Er de? Så lad os stoppe.
Hej.
Ja.
-Godaften. -Godaften.
Er der en grund til, at køretøjet ikke har nummerplade?
Fordi jeg ikke købte bilen. Jeg byggede den.
Har bilen ingen nummerplade?
Helt ærligt, jeg tænkte slet ikke på det.
Du kan komme herud og være morsom.
Kørekort og registreringsattest.
Salvatore, tjek strafferegisteret.
Værsgo.
Lad mig forklare.
Jeg har selv bygget den med mine egne hænder.
For jeg er ingeniør.
Så lige som nummerpladen har jeg ikke en registreringsattest eller et kørekort…
Kørte du mig rundt uden kørekort?
Det var et lift. Jeg tvang dig jo ikke, vel?
-Du insisterede. -Insisterede?
Jeg havde aldrig kørt dig rundt uden nummerplade,
uden kørekort og halvfuld…
-Sagde du fuld? -Nej, jeg er ikke fuld.
Jeg tabte et spil. Faktisk tabte jeg ikke…
Salvatore, har du tjekket de to?
Jeg er advokat. Kald os ikke "de to", tak.
Det er rigtigt. Hun er min advokat.
Tag det roligt.
Jeg er ikke din advokat. Jeg er professor i international ret.
Nederen. Ubrugelig international ret…
Intet på damen, men han har en straffeattest.
Hvad? Det er ikke en straffeattest,
det er et flyveforbud. Det er to vidt forskellige ting.
Og jeg skilte flyet, som dommeren beordrede.
Jeg arbejdede hårdt for at betale skaderne.
-Kom nu… -Fløj du et uregistreret fly?
Ja. Hvorfor så optaget af at registrere alt?
Skal vi også sætte nummerplade i røven på fuglene på Piazza Maggiore?
Salvatore, bilen er i vejen. Flyt den, og tilkald en autotransporter.
Det behøves ikke. Salvatore, jeg gør det.
Du ved ikke engang, hvordan man starter den.
Træd så tilbage. Køretøjet er beslaglagt.
Beslaglagt? Det mener du ikke. Salvatore, vent!
-Salvatore, stop. Du ødelægger den! -Træd tilbage. Hører du mig?
I smadrer den.
-Hør! -Jeg lytter!
-Stop! -Rør mig ikke.
-Han rører alt. -Ned med hænderne!
Du behøvede ikke at komme.
De behøvede ikke vække dig for det. Jeg klarede det fint.
Dommeren havde dømt dig, da du har flere overtrædelser.
Det er forskellige ting.
Dette er en jordforbrydelse. Den anden var luftrelateret.
Hvorfor prøver du ikke engang, Giorgio?
-Prøver hvad? -At være normal.
Du kunne være lykkelig. Og se dig nu.
Hvad taler du om? At være normal…
Jeg mødte Battistini og viste ham tegningerne af din bil.
Han var imponeret og vil have dig i sit team.
Far, vis ikke mine ting til folk. Det er privat.
Det er et eftertragtet job. Du bør være glad.
Det ved jeg godt, far. Tak.
Kan du ikke holde ind? Jeg vil af.
-Kom nu bare hjem. -Jeg vil af.
Stop bilen, og luk mig ud!
Hvor skal du hen?
Sigtet for forbrydelser mod menneskeheden
appellerede nazisterne til positiv retten,
og henviser til det populære forsvar:
"Vi fulgte bare ordrer."
Med andre ord "Vi adlød loven",
som, uanset hvor brutal, stadig var loven.
På denne undgåelse af ansvar henviste dommerne til naturretten.
Naturretten er den medfødte retfærdighedssans,
som er i os alle, og som minder os om, at retfærdighed er vigtigere…
Gør du plads?
…end hvad, der er ret i forhold til loven.
Fordi lovene ændrer sig.
Retfærdighed vil altid være rigtigt.
Og det… bør ikke få os til at tro, at det ikke er vigtigt at adlyde loven.
Tværtimod er det ekstremt vigtigt,
især færdselsloven, trafikreglerne.
Selv nummerplader er vigtige. Godt. Det var alt for i dag.
Vi ses i næste uge. Kapitel tre, Tokyo-retssagen.
Men timen har kun varet ti minutter.
Fordi det er komplekse koncepter, som tager tid at forstå,
især for dig, Nicolini, der er dumpet tre gange.
-Du kommer med mig. -Ja.
Undskyld.
Undskyld mig.
Ved du, hvad det her er?
Blå fingerspidser?
De tog mine fingeraftryk, Giorgio.
-De havde mine. -Mine fingeraftryk!
Jeg har min eksamen om et halvt år, jeg må ikke have en plettet straffeattest.
Aftenen endte ikke godt, og jeg er her for at undskylde.
Ikke godt? Vi blev anholdt.
Okay, det endte dårligt.
En tragedie.
Men det, der skete før det… kan ikke ignoreres.
-Du lever i din egen verden. -Kan du ikke lide det?
Nej, jeg vil nødig se dig anholdt.
Du lever i din egen verden, men denne verden er ikke kun din.
-Du byggede den ikke. -Det burde jeg måske gøre.
Gøre hvad?
Bygge min egen verden.
Giorgio, det var en metafor.
-Vil du med? -Du kan ikke bygge en verden.
-Måske kan jeg… -Nej!
For du er ikke et geni, selvom du tror det.
Du opfinder legetøj, der får dig arresteret.
Og i et øjeblik glemte jeg det næsten.
Farvel, Giorgio.
IMOLA TRE MÅNEDER SENERE
Et sekund og 40.
Et sekund og 40 på fjerde omgang?
-Er du sikker? -Ja.
Hvilke lorte dæk fik vi på?
Luca, vi vidste, det var risikabelt.
Det er ikke risikabelt. Det er selvmord.
Vi må give Bruno besked.
Lad os ændre strategi. Går den, så går den.
Fuld fart på?
Ellers kommer vi ind en halv time senere.
Gå hen og vis det til Bruno.
Hvad fanden venter du på? Skynd dig! Afsted!
-Hvem fanden er han? -Han er den nye.
-Battistini siger, han er en god ingeniør. -Han ligner en idiot, ikke en ingeniør.
VORES PLATFORME, DIN ENERGI, DIN FRIHED
Jeg sværger, at vi ikke ville komme i nærheden af dit pengeskab.
Angelo, jeg forstår, men det er allerede tredje gang i år,
at pengene mangler, og det er kun februar.
Bare rolig, far.
Jeg tager mig af det.
Det er…
…umuligt at beskrive smerten,
som I med jeres grådighed,
har pålagt dette firma,
denne familie og denne retfærdige mand.
Den mand, der tog imod jer i dårlige tider,
da I, fulde af fortvivlelse og desperation,
ankom fra fjerne og vilde egne.
Og hvordan gengældte I det?
Ved at stjæle fra den hånd, der fodrede jer.
Hr. Maurizio,
intet beviser, at det var os.
Angelo.
Angelo, hvordan kan du sige sådan noget?
I pengeskabet var der fem sedler på 50.000 lire.
Nu er der ingen,
og I er de eneste calabrianere her. Eller tager jeg fejl?
De er ikke så lidt frække.
Det kan kun være dem.
Jeg må gå nu,
vi har et firma at styre, selvom…
…det nu bliver mere udfordrende på grund af jer.
Vi bygger en platform.
-Vi laver en ø. -Ja, det forstår jeg, men på en platform.
Det er en ø.
Først ville jeg også bygge en med sand og det hele.
Og jeg brugte måneder på at finde ud af hvordan.
Men det er umuligt, Maurizio.
Men så…
…fandt jeg løsningen.
En ø lavet af stål.
-Stål. -Stål.
Forestil dig det. Vores egen ø, hvor vi kan gøre, hvad vi vil.
Hvor vi lever efter vores egne regler.
-Behøver jeg så ikke arbejde for min far? -Selvfølgelig ikke!
Jeg hader skibsværftet. Forstår du det?
Jeg kan ikke tåle lugten af det.
Lugten af maskinfedt, gas, calabrianere.
Tror du, vi også kan få en bar?
-Hvor vi kan drikke, hvad vi vil? -Ja, selvfølgelig.
Jeg ville ikke kalde det hovedattraktionen, men ja.
-Hvor vil du bygge øen? -Det er det allerbedste.
Uden for italiensk farvand.
-Hvor ingen kan røre os. -Hvor er det? Er der langt?
Hvor som helst. Bare det er ti kilometer fra kysten.
Jeg tænkte her,
ud for Rimini.
Perfekt.
Hvor begynder vi?
Vi ser, hvordan de bygger platforme.
Hvordan gør de det?
Søjler med armeret betonfundament på havbunden.
-Hvor store er fundamenterne? -Jeg ved ikke, kæmpestore.
-Hvad betyder det? 90, 150? -Jeg målte dem ikke!
Gør det selv næste gang.
Kom nu, hjælp mig op. Skynd dig. Før nogen ringer til vagten.
Lad os sammenfatte.
En undervandsbetonpumpe, og omkring 30 søjler?
Ja, deromkring.
Selv hvis vi bygger dem smalle,
så skal vi ansætte ti faglærte.
Selv hvis vi ansætter calabrianere, uden forsikring og skat,
og vi smider dem ud den sidste uge
og betaler dem stort set intet, har vi brugt 100 millioner.
Hvad hvis vi dropper betonen?
Så er vi nede på 80, men problemet er transport.
Hvis vi skal flytte 30 søjler ti km, skal vi bruge en lastbåd.
Hvis de var lavet af træ, kunne de flyde dertil.
Træ dur ikke, det skal være stål.
Jeg har hørt, at stål ikke flyder.
Tja…
Det skib er lavet af stål,
og af en underlig magisk grund, jeg aldrig har forstået,
flyder det.
Stål flyder ikke,
men hult stål gør.
Med hule søjler løser vi transportproblemet.
Okay, men hvordan bygger vi en platform på hule, tomme søjler?
Jeg sagde ikke tomme.
Når de er på rette sted,
åbner vi den ene ende,
og hvad sker der?
De fyldes med vand
og synker ned til bunden.
Vi bygger den på fyldte søjler,
men fyldt med vand.
Jeg betaler dig for søjlerne.
Bare rolig. Jeg sulter ikke på grund af 700.000.
Hvad, 700.000 lire?
Hvor fik du alle de penge fra?
Jeg plejer at stjæle fra min fars pengeskab.
-Opdager han ikke det? -Selvfølgelig. Det er 700.000 lire.
Jeg giver calabrianerne skylden.
Han melder dem eller fyrer dem, tror jeg.
Jeg tror, det er her. Sluk for motoren.
Så er vi her.
Er mine beregninger korrekte,
er vi udenfor territorialfarvand.
Vi er ikke i Italien mere, Maurizio.
Vi er i internationalt farvand. Her bestemmer ingen.
Ingen kan sige, hvad vi skal gøre eller ikke gøre, Maurizio.
Vi er frie!
Maurizio.
Maurizio?
Halløj, Maurizio?
Jeg mener… nu kommer den svære del.
-Ja. -Vi skal åbne rørene.
Én ting er i badekarret, på det åbne hav er det noget andet.
Husk, luk lugen op og kom væk så hurtigt som muligt.
-Du har sagt det en million gange. -Fordi det er farligt.
Kan du ikke lugte friheden?
Ikke rigtigt, Maurizio. Jeg kan kun lugte noget billigt sprut.
Du er fuld allerede klokken otte.
Troede du, jeg kunne gøre det ædru?
Jeg kan ikke tro det.
Det er forresten ferskensnaps.
Jaså.
Kom nu.
Kom så!
Pas på!
Det er i dine hænder nu!
Kun i dine hænder!
Husk…
Kan du mærke ansvaret?
Husk alle trinene.
Åbn lugen og kom væk!
Skynd dig væk! Okay?
Kan du høre mig?
Selvfølgelig ikke.
Det virker!
Nej, Maurizio!
Hvorfor lytter du ikke til mig? Jeg bad dig komme væk.
Han lytter aldrig. Han gør som han vil.
Se, hvad der skete med ham.
Jeg er alene, på båden, midt på havet.
Godt gået!
Det virker!
Det er den bedste dag i mit liv. Jeg vil prøve igen.
Så I to har transporteret søjler ud og plantet dem på havbunden,
bygget en 400 kvadratmeter stor platform, og ingen sagde noget?
Det er korrekt.
Ikke før vi fik boret.
Boret?
Ja.
Til at lede efter drikkevand.
For at være en selvstændig ø skal man have sit eget vand.
Så vi måtte bore.
Kan vi ikke slukke boret? Der er gået tre dage. Jeg bliver skør.
Maurizio, vand er vigtigt.
Er du bekymret for omkostningerne, må vi finde en bedre pris.
For arbejderne og det hele.
Helt ærligt. Vi behøver ikke betale dem!
De er faktisk taknemmelige.
De var så tæt på at komme i fængsel. De stjal millioner fra min far.
Var det ikke dig?
Ikke ifølge anklageren i Rimini.
Nå ja.
Irriterende. Sluk for den et øjeblik. Og så tænder vi igen.
Man trykker ikke bare på en knap.
Det er ingen brødrister.
Kystvagten kalder…
…uidentificeret ø,
I skal straks identificer jer
og stoppe alle aktiviteter.
Det kan vi ikke. Man trykker ikke bare på en knap.
Sidste advarsel.
Ulovlige brug af offentlige luftbølger opdaget på fersk gerning,
straffes med øjeblikkelig tilbageholdelse…
-Offentlige luftbølger? -Lad mig tale med ham.
Det er ikke en brødrister, man kan slukke for.
-Og vi er i internationalt farvand. -Og er vi ikke en radio. Det er vi ikke.
Han må tro, at boret er en antenne.
Vi sender ikke og bruger ikke luftbølger. Det er et bor.
Vi leder efter vand.
Sagde han, de leder efter vand?
Forstod han det?
Hvad mener de?
Hvorfor lede efter vand midt på havet?
Tja, fordi…
For skabe en selvstændig stat.
En selvstændig stat med eller uden radio?
Uden radio.
-En stat uden radio. -Perfekt.
Tak for samarbejdet. Hav en god dag.
I lige måde.
-Mere vand? -Ellers tak.
Lad os sejle calabrianerne i land.
Ved du hvad?
Jeg bliver her.
-Hvor? -Her på øen.
Vi har alt.
Vi har vand, kaffe. Vi har alt.
Og det er en smuk, solrig dag.
-Jeg tilbringer min første nat her. -Er du sikker?
Hvorfor bygge en ø, hvis vi ikke bliver her?
Jeg er helt sikker.
Desuden…
…er her smukt.
Her er utroligt.
Tak, Maurizio.
Tak.
Hør, vi bør ikke kramme foran calabrianerne.
-Har du noget imod det? -Du har ret. Undskyld.
Hallo!
Hvad er det?
Det er en fri og uafhængig ø. Vi har endda drikkevand.
Okay, fortæl mig om det senere. Hjælp mig op.
Pietro Bernardini.
Officielt er han svejser.
Han havde boet på sin båd i månedsvis.
Han blev øens første beboer.
-Var den første beboer en skibbruden? -Ja.
Der var også en anden beboer.
En statsløs, tysk mand,
hvis navn er…
Hvis navn er…
Neumann.
Wolfgang Rudy Neumann.
Præcis. Wolfgang Rudy Neumann.
Historien fortæller, at Neumann i 1943 blev tvunget til at gå ind i hæren
og kom til Rimini for at forsvare den gotiske linje.
Da han så stranden, vidste han, hvad han ville med sit liv.
Og uden at tænke for meget, stikker han en aften af
til rådhuset for at bede om en strandbevilling.
Og sådan blev Wolfgang Rudy Neumann-legenden født,
den største promoter på Romagna Riviera.
Rudy! Kom her!
I slutningen af krigen blev han anklaget for desertering
og mistede sit tyske statsborgerskab.
Ja, Peppe?
Har jeg fortalt, hvad min fars job var?
-Nej, Peppe. -Han var bøffelbonde.
Gæt, hvad bøfler lugter af.
-Af ko? -Af lort.
Jeg var på toilettet tidligere og det mindede mig om min barndom.
Hvor mange gange skal jeg sige, at du skal tjekke hvert 20 minut
og fjerne lort fra gulvet, væggene, vasken og toiletsæderne?
Hvorfor skal jeg det?
Hvem medbringer alle de folk, der skider her?
Det er mit job. Det er det, du betaler mig for.
Nej, jeg betaler dig, fordi jeg er flink.
Kan du ikke lide det, så åbn din egen strandklub.
Kun italienske statsborgere får tilladelse.
Så åbn en i Tyskland.
Jeg er heller ikke tysk statsborger.
Okay,
så smut bare.
Har du hørt, at de bygger en ø ved Rimini?
Bygger nogen en ø?
Ja, en skør fyr fra Bologna. Det er vanvittigt.
Hvad vil han med den?
Det er uden for territorialfarvand, og man kan gøre, hvad man vil.
Jeg siger dig, vi kan feste igennem.
Et bifald til den bedste promotor på Rivieraen, Rudy Neumann!
-Har I bygget den helt selv? -Ja, vi har.
Hvorfor dog det?
Af samme grund som en hund slikker sine egne nosser.
Det forstår jeg ikke.
Fordi den kan.
Hvad mener du?
En hund slikker sine egne nosser, fordi den kan.
Vi er ingeniører, vi ville bygge en ø,
og vi kunne, så vi gjorde det.
Jeg forstår ikke, I slikker jeres egne nosser…
Nej, vi slikker ikke nosser.
Det var en talemåde. Vi ville skabe vores egen verden,
hvor vi kunne føle os frie, så den byggede vi.
Er det en nøgen mand, der barberer sig?
Ja, han hedder Pietro. Han bor her.
På øen?
Ja, han er skibbruden. Han siger ikke meget, men…
Jeg ser kun tre ting her, en halvøde ø,
lidt halvfersk vand og en halvnøgen skibbruden.
Fattigt for en ny verden.
Vent, jeg kan også se tre ting.
En tysk desertør eller en promotor, som ingen kender, og…
Jeg kan ikke komme på flere. Han kommer og kritiserer…
Vi behøver ikke at byde alle velkommen.
Dem, vi bør byde velkommen, er skibbrudne, desertører…
Her kerer ingen sig om, hvem du er, eller hvor du er fra.
Det siger han nu, men han gjorde det for en pige.
-Nej. -Jo, du gjorde.
Har stedet et navn?
BÅDTUR TIL DET NYE Ø AF STÅL
HVER MORGEN AFGANG 10:30, RETUR 17:45
Med Rudy Neumann ændrede alt sig.
Det var en utrolig og øjeblikkelig succes.
Rygter om en fri, uafhængig stat spredte sig som en steppebrand.
Først langs Romagna Riviera,
så over hele Italien,
til sidst ankom folk fra hele Europa,
for at se det, der lød som et mirakel.
Og det skete på det perfekte tidspunkt.
Det var et år, der skabte historie.
Og at alle husker på årstallets sidste to tal,
seks og otte.
Vi vidste ikke meget om Majrevolten i '68,
bortset fra at de gik på gaden og krævede en bedre verden.
Hvad angår os, byggede vi den "bedre verden" selv.
I dag, 1. maj 1968,
fem hundrede meter fra territorialfarvand,
fri fra alt, skaber vi historie!
Nu er I i sandhed frie.
Velkommen til Rosenøen!
Vi må have et sprog.
Hvad mener du?
Folk kommer fra hele Europa.
Vi har brug for et officielt sprog, ikke italiensk eller et andet lands sprog.
Et frit, internationalt sprog.
Jeg tror ikke, det findes.
Det tror jeg.
ROSENØEN
ØENS MYSTERIUM AFSLØRET I RIMINI
DET OFFICIELLE SPROG ER ESPERANTO
For medierne var vi vigtigere end national politik,
end Studenteroprøret og endda Vietnamkrigen.
RUDY NEUMANN ER NY PROMOTOR FOR ROSENØEN
Pis.
-Går du? -Ja. Jeg er gravid.
Gravid? Hvad mener du?
Hvordan fortæller jeg min mor det?
Det er ikke dit, idiot. Vi mødtes i går aftes.
Her.
-Pietro, har du kun købt Cynar? -Folk elsker Cynar.
Ingen tvivl om det, men nogle vil måske også have noget andet.
Kan du skynde dig?
Jeg hørte fra molen, at de venter det i dag.
-Hvordan går baren? -Han købte kun Cynar.
Jeg tror, folk elsker Cynar.
Maurizio, handlede du ikke med ham, som vi sagde?
Jeg er kun lidt involveret i projektet.
Vær sød ikke at starte navnehistorien igen.
Jo, for det var et smukt og elegant navn.
"Maurizio og Giorgios ø" er ikke smukt eller elegant.
Ja, det var. Der er en pige, der stirrer på dig.
Åh gud.
En af jer må gå over og sige, at jeg døde i Vietnam.
-Hej! -Hej! Sikke en overraskelse!
-Jeg er gravid. -Jeg blev erklæret steril under krigen…
Jeg er ikke sikker på, det er dit.
-Hvad mener du? -Der er flere muligheder.
Det er ikke pænt. En pige burde ikke gå rundt og sige…
Jeg hører, at her er fantastisk, men baren sutter.
Jeg mangler et job. Og du mangler en bartender.
-Rejs dig op. -Hvad?
Rejs dig op!
Det bliver værre og værre.
Tyskeren får folk til at melde sig til et sensommer-vandskiløb.
Synes du, det er normalt? Var det vores store vision?
For jeg har en anden idé om en fri verden.
Og hvad er det?
En stor pokerturnering.
-Et spillehus? -Nej, vi spiller om shots.
Grappashots. Taber man, drikker man, vinder man, drikker man…
Vil folk spille om penge, kan vi ikke sige nej. Bare vi er enige.
Jeg går nu, før han får penge fra alle folk.
Vi taler om det senere. Maurizio.
Halløj.
Det gør de ofte.
De smider deres tøj væk, skjorter, slips, det hele.
Jeg ved ikke hvorfor, men mange gør det.
Er det din kæreste?
Hvem?
Hende der… Bartenderen.
-Hold nu op! Hun er gravid. -Er det dit?
Hvad? Nej! Hun ved ikke, hvis det er.
Hun er ligeglad. Hun siger, der er mange muligheder.
Hun symboliserer dette sted, en ung, frisindet, gravid pige.
Hun havde ikke fundet job på fastlandet, men her…
Jeg er glad for at se dig.
Jeg vidste, du kom før eller siden.
-Alle taler om det i Rimini. -Du skulle se det om natten.
Du ville elske det.
Bliver du i aften?
Jeg skal snart giftes, Giorgio.
Giftes?
Helt ærligt!
Du vil ikke giftes.
Du tilhører denne verden mere end nogen anden.
Jeg tror ikke, det er en verden, Giorgio.
Det er mere et diskotek, en strandklub.
Det er ikke et diskotek, men en selvstændig, fri stat.
Vi har endda drikkevand.
Og et officielt sprog.
Men jeg ser folk danse, drikke, en sød pige som bartender.
Det ligner bare et diskotek.
Med et navn på esperanto.
Sådan ser det ud for dig.
Ja. Beklager, men nu må jeg altså gå.
Pas på dig selv.
Ved du, hvor svært det er at bringe alle de mennesker herud på havet?
Nej, og ved du hvorfor? Fordi det ikke er svært at få folk hertil.
Det svære var at bygge øen.
Og mens vi byggede den, vaskede du toiletter.
Jeg var promotor,
og jeg sagde op, fordi to børn havde bygget en ø på stylter i havet,
uden at ane, hvad de ville.
-Jeg skabte et drømmested! -Drømmen var vores, ikke din!
Jeg lader dig ikke gøre det til en ulovlig spillebule.
Intet er ulovligt på denne ø. Det må du forstå.
Rige mennesker kan stå på vandski hvor som helst.
-Men poker er noget, vi kun kan gøre her. -Fordi det er ulovligt!
Ja, men ikke her. Derfor byggede vi en ø.
Giorgio, støt mig lige.
Vi byggede et diskotek.
Hvad gjorde vi?
Vi byggede vores lille, frie verden på vores glade ø…
Men hvad er den til for…
…hvis ikke de anerkender os som en selvstændig stat?
Hvem?
Italien, Europa, de andre stater, hvem ellers?
Det er jeg uenig i. Hvad så om de anerkender os eller ej?
Ønskede vi en stat, havde vi regler, og det vil vi ikke.
Anerkender de os ikke, er vi bare et diskotek midt på havet.
Vi har allerede det hele, vi har penge, frimærker,
vi har et postvæsen.
Det eneste, der mangler…
…er en regering,
men vi er regeringen.
Jeg er præsidenten,
Franca, økonomiministeren,
Pietro, overvågning og forsvar,
Hvad betyder overvågning?
Jeg sagde "overvågning og forsvar".
Det er mere overvågning, end forsvar.
Rudy, udenrigs, Maurizio, indenrigs.
-Det er ikke en god idé. -Maurizio har ret. Det gør dem vrede.
Og hvad så?
Jeg vil gerne være minister.
Hvad mon mine forældre synes? Jeg plejer at have dårligt nyt.
Hvordan gør vi det?
DE FORENEDE NATIONERS HOVEDKVARTER
ROM - ITALIENS PARLAMENT
Tanken er at udvide og strategisk flytte militærkøretøjerne til nøglepositioner.
For at sende et stærkt budskab,
og genvinde kontrol over universiteterne, der alle er besatte med undtagelse af et.
Kun ét tilbage? Hvilket?
Luigi.
Militærkøretøjerne igen?
Ja, men har du bemærket at de studerende,
der respekterede lærerne for seks måneder siden,
pludselig er en pøbel drevet af had og vold.
Det skyldes tydeligvis forurening, overdrevet proteinindtag og tv.
Jeg så tv i går aftes, og det hele handlede om partering,
monstre, og folk, der kopulerede.
På hovedkanalen. Er det acceptabelt?
Du må have set Odysseen.
Odysseen?
Måske. Jeg faldt i søvn halvvejs.
Okay, lad os fortsætte med forposterne.
Er der ikke andre hastesager, følger vi op på torsdag.
Tak.
Giovanni, når vi taler om unge mennesker,
er der en ting…
Glem det. Vi taler om det næste gang.
Sig frem, Franco.
Vi taler om det næste gang. Bare rolig. Det er ikke vigtigt.
Så bare sig det, så vi kan spise frokost.
Det er ikke noget.
Det, der sker, er…
Der er en fyr og hans venner i Rimini,
intet…
Fem hundrede meter ude af territorialfarvand,
ved Rimini,
hvad gør han?
Han bygger en ø
og erklærer uafhængighed.
Jeg forstår ikke.
Det er intet. Mens jeg fortalte dig det og hørte mig selv sige det, indså jeg,
at det lyder mere alvorligt, end det er.
Nogle fyre i Rimini byggede en ø 500 meter fra territorialfarvand,
og erklærede den uafhængig.
Uafhængig fra hvem?
Fra Italien, tror jeg, fra alle. De er uafhængige…
En ø, men som jeg forstår det, er det en platform, de har bygget.
Som du forstår det?
Lad os ikke gøre et drama ud af en lille ting.
-Hvordan byggede de platformen? -Ingen anelse.
-Hvor længe tog det? -Giovanni…
Det ved jeg ikke. Den tid sådan noget tager.
Hvorfor hører vi det først nu?
Nok fordi de lokale myndigheder tænkte, at det var uden for territorialfarvand
og derfor ikke var deres…
Undskyld, men hvordan fandt du ud af det?
Ja, det er måske det eneste, der gør denne ellers ubetydelige sag
lidt mere alvorlig, for vi fik besked…
Ja, FN ringede.
-Ringede FN? -Derfor ville jeg intet sige.
Vi gør en stor sag ud af det. Det er bare en spøg…
Undskyld mig, Franco, FN ringede, og du kalder det en spøg.
Hvem er vores mand i FN?
-Randelli. -Randelli døde sidste år!
Hvem var det, der ringede til dig?
Jeg tror ikke, det var en embedsmand.
Måske var det en sekretær.
Sekretær, ja, eller ikke bare en sekretær, men…
…De Forenede Nationers generalsekretær.
-Hvornår skete det? -For to dage siden.
Hvad har du lavet i to dage?
Jeg sendte straks to af vores bedste agenter.
Godt. Hvor er deres rapport?
Vi har ikke hørt fra dem…
…i næsten to dage.
Vi er forpligtet til at underrette familierne om otte timer.
Godmorgen, de herrer.
-Fortæl mig, du fandt dem. -De er i telefonen.
-Så de er i live? -Ja, det ville jeg mene.
Det kommer de til at fortryde.
Agenter, jeg håber, I har en god forklaring på jeres opførsel.
-Jeg var min kone utro. -Tag dig lige sammen.
-Situationen har udviklet sig skidt. -Fortæl hende det ikke. Jeg elsker hende.
-Vent. -Minister, det er agent Piazza.
Øens indbyggeres førsteprioritet er
at tilsætte frugt til vin, og så drikke vinen og spise frugten.
Agent Piazza, det hedder sangria.
Spanien har lavet det i årevis.
Piazza, jeg er ret sikker på, at du taler med ministeren,
-mens du er fuld. -Det er ministeren.
Kom straks til Rom med en detaljeret rapport om alle detaljer.
Ellers kommer I for en krigsret med anklager om højforræderi.
Efter udenrigsnyhederne er der livsstil.
Det er stadig udenrigsnyheder, men med fokus på "livet med stil."
Dette lille ordspil er den perfekte introduktion til det,
der er blevet til hovedattraktionen på Riminis kyst,
Rosenøen.
Grundlæggeren, Giorgio Rosa, taler om utopi og frihed.
Men hvad gemmer der sig på øen?
Stoffer?
Moralsk forfald?
Hasardspil?
Vi taler med indenrigsminister Franco Restivo.
Denne såkaldte Rosenø
kan ikke og bør ikke betragtes som en selvstændig stat.
Passer det, at FN undersøger,
om der er basis for kravet om uafhængighed?
Nej. Den undersøgelse angår ikke os.
Den italienske stat anerkender ikke en platform,
der er lovløs, og hvor borgernes sikkerhed ikke kan garanteres.
Nok er de i internationalt farvand, men de er italienere,
og deres sikkerhed er vores største bekymring.
Hvad er det?
Breve. Ansøgninger om statsborgerskab.
Uden at ville det satte ministeren os på kortet.
Anmodningerne kommer fra hele verden. Nu ved alle, hvem vi er.
Og de vil være borgere på Rosenøen.
-Ære være præsidenten. -Kom med.
-Du er fantastisk. -Tak.
Hvordan går det?
Undskyld forsinkelsen.
Præsident?
Ja, far, men han er en hippie. De er flamboyante.
-Har I bestilt? -Vi ventede på dig.
Jamen, her er jeg. Tjener?
Hvad er friskt i dag?
Dagens fangst og en fantastisk hummer, der kan serveres på mange måder.
Godt. Hvad med hummer til alle?
En halv portion tagliolini.
En halv portion tagliolini, far?
Ja, en halv portion tagliolini.
Tænk ikke på penge, I er mine gæster.
-En halv… -Han vil have en halv portion.
Så to hummere og en halv portion tagliolini.
Godt. Tak.
-Tak. Du ser godt ud, mor. -Tak.
Er det lovligt?
Din indtjening, er det lovligt?
Hvad mener du, far?
Vi er en uafhængig stat, som er tæt på at blive anerkendt af FN,
så vi laver loven.
Ingen laver loven selv.
Vi gør intet galt. Tro ikke på aviserne.
Hvorfor kommer I ikke med og ser den?
Der er kun 20 minutters sejlads.
Vi tager afsted sammen, så I kan se, hvad vi laver.
Ved I, at jeg patenterede et teleskopsøjlesystem til byggeriet?
Du vil elske det.
Kommer I?
Nej, din mor skal sove efter frokost.
Okay. Måske en anden gang.
Kommer dine forældre ikke?
Min mor skal hvile efter frokost.
Tag det ikke personligt.
Det er svært for dem at forstå, hvad vi laver.
Hr. Rosa, ikke?
Vi må afsted. Vi har travlt.
Det er mig.
I må tale med vores udenrigsrepræsentant.
Vi må tale med hr. Rosa.
-Jeg sagde, at I skal… -Det er i orden.
Lad os gå. Vent på båden. Jeg kommer straks.
Hr. Rosa, ved du, hvem vi er?
-Bedemænd? -Efterretningstjenesten.
Det ved jeg. Det var en vits.
-Har vi mødt hinanden før? -Jeg har tilbragt 40 timer på øen.
-Det var dig, der mistede lillefingeren. -Ikke rigtigt.
Jeg satsede ikke min lillefinger.
Det var et mindeværdigt spil.
Du skal straks stoppe alle aktiviteter på øen.
Hvilke aktiviteter?
Vores rapport antyder, at baren bestyres af en mindreårig,
og at der spilles kortspil.
Og hvad så?
Spiller de mænd her ikke også på en bar? Hvorfor må vi ikke det?
Det er anderledes, her holder myndighederne et vågent øje.
Aha! Det handler om "et vågent øje".
Majoren forsøger at sige,
at vi anerkender dit sociologiske eksperiment,
men det må stoppe nu.
Hvad må stoppe?
Barlicenserne bliver fornyet i månedens slutningen.
Og majoren her har en fuldmagt.
Kan du se den mappe?
Den indeholder papirer, der giver dig, der intet ejer,
to strandklubber efter eget valg.
Din familie er sikret de næste tre generationer.
Du sagde det selv. Man gør det samme her. Bar, kortspil, bare her og ikke på havet.
Hvad er forskellen?
Ingen, bortset fra de tilladelser, vi giver dig.
Måske tænker du: "Jeg betaler ikke skat nu."
Tror du, at nogen her gør her? Kom nu, Giorgio.
Hvad fanden.
Det her er alvor.
Jeg prøver at redde din forbandede ø.
Hør efter, allesammen.
Hr. præsident, må jeg sige det?
Hvis du vil.
Vi har vi haft øen for os selv til et møde så ekstraordinært,
som de nyheder, jeg giver jer nu.
Vores præsident Giorgio Rosa har sagt ja,
og fra i morgen kan øen officielt
udstede statsborgerskab til alle ansøgere.
Hvorfor klapper du? Det var ikke nyheden. Stop.
Det var ikke nyheden, bare en officiel meddelelse.
Den virkelige nyhed er, at vi har trykt det første pas,
og besluttet at udstede det til den af os, der aldrig har haft et. Så…
Rudy, det er til dig.
Det kræver en bifald. Kom nu, allesammen!
-Godt gået, Neumann. -Kram.
Vi håber, at øgede militære forposter, vil få tingene falde til ro.
Vi håber at få kontrol med universiteterne.
-Der er kun ét tilbage. -Det ved jeg. Det er svære tider.
Men du skal ikke bekymre dig, du gør det godt,
og alle er glade her.
Tak, Emanuele.
Nå, Giovanni,
vi ses igen om to uger. Som sædvanligt.
-Ja. -Prøv at hvile dig lidt.
Du ser lidt bleg ud.
Jeg kunne godt trænge til en ferie.
Undskyld, Giovanni,
-nu du er her, jeg ville nævne noget. -Ja?
Også i betragtning af eksponeringen i tabloidpressen.
ROSENØEN - EN LILLE STAT UD FOR RIMINI
Emanuele, vi arbejder på det her.
Sikkert, men tiderne har ændret sig.
Jeg plejede at filtrere nyhederne,
men nu vil vores Hellige Fader informeres direkte.
Han læser alle aviserne om morgenen.
Jeg så den her og fjerne den fra stakken,
men havde han set den, var det endt dårligt.
Giovanni,
det er en bar røv.
Forstår du det? En røv i avisen.
Sig mig, synes du, det er acceptabelt?
Selvfølgelig ikke, men min kære Emanuele,
vi åbner ikke en sag over en røv.
Det handler ikke om selve røven, som jeg synes er velproportioneret,
men om det røven repræsenterer.
Røven er på en ø, hvor man, som jeg forstår det, kan gøre, hvad man vil.
Forstår du det? En røv og total frihed.
Giovanni,
kan du gøre, hvad du vil med en røv?
Nej. Det kan du ikke.
-Ellers ville landet være ude af kontrol. -Ja.
Sandheden er, at de er uden for vores territorialfarvand.
-Uden for vores jurisdiktion. -Som jeg sagde, er det bare en lille ting.
Hvor er Franco?
Hvad helvede er det?
Min kære Giovanni,
jeg ventede dig ikke. Vi kunne have mødtes på caféen.
Der er så rodet her.
-Hvad er det for breve? -Intet…
Begæringer om at opgive italiensk nationalitet. Til fordel for Rosenøen.
Nej, sådan fungerer det ikke. Man skriver ikke bare og annullerer statsborgerskab.
Det er ikke et abonnement, man bare afbestiller.
De fleste breve er skrevet på dårligt italiensk.
-Spild ikke… -Hvor mange er der?
Omkring 300. Det tyske konsulat ringede, de har modtaget omkring 100,
Frankrig 30 og USA fire.
Kun fire i USA. De er ligeglade med dem.
De floppede derovre.
Franco, jeg har fået nok af det her lort.
Brevene, parlamentsafhøringerne,
røve, der ikke kan gøre, hvad de vil.
-Røve, der hvad? -Du må ordne det nu,
om så du skal svømme derud med en skruetrækker i munden
og skrue den platform fra hinanden stykke for stykke.
Franco, vi har kendt hinanden i 30 år,
men du har aldrig set mig rigtigt vred.
Sig, du forstår det.
Jeg forstår det. Virkeligt.
Rosa!
Battistini er her.
Han vil tale med dig.
Intet, det skal også regne i morgen.
Vi må bygge taget til anden sal så hurtigt som muligt.
Og så må vi udvide baldakinen.
Giorgio, hører du? Har du tænkt på opvarmning?
Det er vigtigt. Vi fryser ihjel om en måned.
Vi må finde en løsning.
Rudy… Hvad synes du?
Det ved jeg ikke.
En ø er et feriested.
Det er svært at få gæster til efteråret.
Hvad mener du? Det er en selvstændig stat.
Vi kan ikke sæsonlukke. Folk har statsborgerskab.
Hvad synes du, Franca?
Jeg er snart seks måneder henne og kan ikke blive meget længere.
Hvad med vores første indfødte? Vi har talt om det i månedsvis.
Jordemoderen ville ikke komme. Det er for farligt.
Hun gider ikke komme hele vejen hertil.
Jeg finder en anden.
Du, Pietro? Hvad er dine planer?
Hvilke planer kan Pietro have?
Kom nu. Lad os prøve at være lidt positive.
Negativitet hjælper ikke.
-Hvad tilbød de dig? -Nå, taget…
Hvad sagde du?
Hvad tilbød de dig?
Vent lige, er jeg den eneste, der ikke blev tilbudt noget?
-Hold op, Maurizio. -Hold op med hvad?
Vidste du det og sagde intet?
Hvad tilbød de dig?
Du bruger baby-undskyldningen, men hvad tilbød de dig?
Du fandt endda på undskyldninger. Hvad blev du tilbudt?
-Hej, mor. -Hej.
Jeg har aldrig set formiddagstv.
Undskyld, far.
Det er min skyld. Jeg troede ikke, de ville gå så langt.
Hvad tilbød de dig?
To strandklubber…
…efter eget valg.
To strandklubber.
Vi har ofret alt for at betale for din uddannelse…
…og nu bliver du chef for en strandklub.
Der er altid et tidspunkt, hvor man må sige ja.
Er der ikke?
Det siger du selv.
De sagde, min præstation var under den standard, firmaet forventede.
Jeg tog aldrig en ekstra fridag og har ikke været syg i fem år.
Jeg har altid gjort det, jeg blev bedt om.
Sig nej, Giorgio.
Sig nej igen.
Undskyld mig. Jeg beklager virkelig.
Undskyld mig.
Undskyld mig. Undskyld.
Kan du rykke over?
Kan du rykke? Det er vigtigt. Jeg må… Undskyld.
Undskyld.
Tak. Undskyld.
Undskyld. Tak.
-Hvad laver du her? -Jeg har ledt efter dig. Hvor var du?
-Mød Carlo, som jeg skal giftes med. -Carlo. Rart at møde dig. Giorgio.
Gabriella har fortalt alt om dig.
Carlo. Rart at møde dig. Hvad så, skat?
Intet, bare rolig.
Hør, det er ikke et diskotek.
Slet ikke. Det er en rigtig stat, en fri stat.
Så rigtig, at de nu angriber os. Så nu må du kæmpe min sag.
Undskyld, skat. Jeg er straks tilbage.
Kom så.
-Undskyld, det haster. -Undskyld os.
Du skulle ikke have skrevet til FN. Nu er de vrede.
Jeg ville bevise, at vi er en fri og uafhængig stat.
Ja, I er geografisk fri,
men man er stadig statsborger udenfor territorialfarvandet.
Ikke hvis de kan vælge det fra.
Derfor begyndte vi at udstede pas.
Det er netop pointen. Måske har du ret. Men det indrømmer de ikke.
-Det kan danne en farlig præcedens. -Og? Hvem kan hjælpe mig?
-Aner det ikke, måske en præst. -Der må være en dommer eller noget.
En kong Salomon, der behandler sager som disse.
Europarådet i Strasbourg håndterer strid mellem stater.
Perfekt, kom så.
Hvorhen?
Til Strasbourg.
Giorgio, private borgere kan ikke gå til Europarådet.
Men jeg har en stat, og jeg medbringer min advokat.
Det er dit felt, ikke?
Jeg tilbyder dig dit livs eventyr.
At redde en uafhængig stat.
Kommer du?
Giorgio…
BESLAGLAGT KØRETØJ
Og sådan…
…endte jeg her.
"Og sådan endte jeg her."
Er det alt?
Ja.
Tak.
Major, tillykke på vegne af det italienske folk.
-Det var ingen nem opgave. -Tak, hr. minister.
Hvor meget kostede det os?
De er fire stakkels sjæle.
Vi slap med en bar, en klubtilladelse, et pas
og en sejlbåd.
Og hvad med, hvad hedder han, Orlandi?
Maurizio Orlandi.
Han er alkoholiker. Han drikker bare.
-Det er meningsløst at tale med hans type. -Godt arbejde, major.
-Hvorfor hvisker du? -For ikke at være til gene.
Det generer mig, hvis du hvisker. Hvad sagde du?
Ikke noget vigtigt.
Du skar ansigt. Hvad sagde han?
Giorgio Rosa
er hos Europarådet.
Det betyder ikke noget. Han er på udflugt. De taler ikke med private borgere.
Europarådet besluttede at møde ham, efter han sad i lobbyen i en uge.
De indkaldte til et ad hoc-møde, og Giorgio Rosa fremlagde sin sag.
Fint.
Jeg ved ikke, hvordan du gjorde det.
Du fortalte en utrolig historie.
Uanset udfaldet vil den gå over i historien.
Du aner ikke, hvad der kommer til at ske her i dag.
Oversæt, tak.
De laver et dossier og undersøger sagen. Værsgo.
Europarådet vil diskutere din ø.
Det gik godt.
Vil nogen tage telefonen?
Giorgio, du bør ikke sænke paraderne.
Måske bør vi tale med juridiske eksperter. Er der en, der tager telefonen?
Hallo?
Ja.
Hr. Tomà?
Det haster.
Ikke nu, tag en besked. Jeg ringer tilbage.
Det er Italiens indenrigsminister.
Det er ikke til dig.
Han vil tale med hr. Rosa.
Hallo?
Da jeg var dreng,
havde jeg kun én stor lidenskab.
At cykle.
Jeg kunne kombinere mit politiske virke med nogle gode resultater
i nogle populære, lokale cykelkonkurrencer.
Pludselig måtte jeg holde op.
I 1947 forlod jeg cykelløb for altid,
fordi hver eneste dag,
måtte jeg selv og 551 stakkels idioter,
skrive en række nummererede sætninger,
der skulle blive fundamentet for den republik, der var ved at blive skabt.
Man må tænke på alt.
Overveje alle variabler.
Laver man bare én fejl, falder det fra hinanden,
og den frihed, vi kæmpede så hårdt for, forsvinder.
Når jeg læser de sætninger i dag,
tror jeg, vi regnede rigtigt.
Og du, der bare er et værdiløst røvhul,
vil være undtagelsen fra denne perfekte beregning?
Du taler om frihed, men det er betinget frihed.
Total frihed skræmmer dig.
Du hader mig ikke for det, jeg har gjort, men for det, jeg kunne gøre.
Jeg er uden for territorialfarvandet.
Det kommer ikke dig ved.
Du spiller verdensmand, men så går du til Europarådet.
Du er ikke rigtigt anarkist, hvis du har brug for andres anerkendelse.
Du har bygget en platform på 400 kvadratmeter
sammen med fire idioter og tror, at det er en stat?
Men du aner ikke, hvad det kræver
at beskytte 40 millioner menneskers frihed.
Jeg lytter ikke til en, der fik en mand fyret
efter 30 års tjeneste bare for at skræmme mig.
Gør dig selv en tjeneste og kom væk derfra.
Spar selv ydmygelsen. Du er alene og uden håb.
Europarådet har lige besluttet at undersøge min sag,
og møderne begynder i morgen tidlig.
Find en advokat, røvhul, for historien er først lige begyndt.
-Og du kan ikke stoppe mig. -Okay, narrøv.
Du har grundlagt en stat? Det har jeg også.
Men ved du, hvad forskellen er?
At jeg har våben, der kan sprænge din lorteø i småstykker.
Skynd dig tilbage til Rimini, ellers går du glip af fyrværkeriet.
Jeg må tilbage til Rimini.
Rådet mødes om to dage.
Der er måske ingen ø om to dage.
Angrebsholdet klar om 15 minutter.
Instrukser følger.
Dette er ikke en øvelse.
Jeg gentager, det er ikke en øvelse.
Angrebsholdet klar om 15 minutter.
Dette er ikke en øvelse.
Lad os være ærlige,
dagens moderne bryllup ender altid med,
at gæsterne får Jægeren.
Den, du har der,
er kronjuvelen i '68-'69-samlingen.
Jægeren og hans hunde.
Vi har også en basisversion uden hundene.
Selvfølgelig sparer du penge,
men det er mindre elegant og symbolsk.
Hvad skal vi vælge, skat?
Hvad er det?
Det er en sølv-kopi af Rosenøen.
En souvenir, vi sælger mange til turister.
Hvis du kan lide den, har vi den også i smedejern.
Hallo, mor?
Sov du?
Ja. Klokken er 23, undskyld.
Nej, ikke noget. Jeg vil bare sige, at jeg har det fint.
Jeg er på motorvejen. På vej tilbage til Rimini.
Jeg har været i Frankrig. Husker du? For øen.
Det går faktisk rigtig godt.
I morgen mødes de for at beslutte…
Ja, jeg har spist.
Jeg fik en sandwich på tanken.
Ja, de laver sandwicher.
De er med forskelligt fyld.
Jeg har det fint, mor. Jeg…
…ville bare sige hej.
Nej, væk ham ikke.
Det er fint.
Hils ham fra mig.
Farvel, mor. Godnat.
Er der plads til to?
Jeg mener i båden. Er der plads til to?
Båd…
Den her? Ja, helt sikkert…
Jeg prøver bare at sige, at jeg tager med.
Med mig?
Okay.
Strasbourg fortalte mig, at der var et problem.
Din mor sagde, du ville rejse. Jeg tænkte, du var her.
-Jeg kan ikke… -Kan du skynde dig?
-Beklager, men… -Nej, jeg gifter mig ikke.
Ellers var jeg ikke her nu. Men du må ikke få mig til at fortryde.
Det er sært at se den så tom.
Men selvom her er tomt, hader de den stadig.
Hvad tror du, de vil gøre?
Aner det ikke, Giorgio.
De vil vise deres pointe, måske en symbolsk handling.
Tak, for at du tog med.
Du ved, det…
…ligner ikke et…
…diskotek nu.
Endelig indrømmer du det.
Det tog lang tid.
Men er det sandt, hvad de siger?
Hvad siger de?
At du gjorde det hele for mig.
At jeg gjorde det hele for dig…
Hvis vi virkelig vil tilbage til idéens oprindelse,
er det en slags koncept… En søgen efter absolut frihed,
så det er…
Så meget for en symbolsk handling.
Det er en ære, hr. admiral. Skibene er på plads.
-Er der civile på øen? -Giorgio Rosa og en uidentificeret pige.
Perfekt. Vi afventer, at Rom giver grønt lys.
Afsted. Bemand kanonerne. Jeg vil være hjemme før middagen.
Her er baren. Som du kan se, er den indrettet.
Bevillingerne er lukket for i år, men det kan blive en restaurant i fremtiden.
Hvis du skriver under her, så kan jeg komme tilbage til rådhuset.
Der er så travlt i dag.
Du må fortælle mig, hvordan du fik bevillingen så hurtigt.
De har været lukket for i årevis.
Hvad sker der i dag?
Man siger, de sprænger Rosenøen i luften.
Skriv venligst under. Jeg er nødt til at gå.
Godmorgen, allesammen. Så er vi her.
Opgøret mellem den italienske regering og det, man kalder Rosenøen…
Vi ledes tilbage til den cubanske missilkrises tid…
Får Italien sin egen Svinebugtaffære?
Rosenøen…
Kom ind.
"Kystregering."
Vi arbejdede 20 timer om dagen, selv søndage,
og her ser vi ud til at sole os på stranden
og spise spaghetti med muslinger.
Hvad kan jeg sige? Vi klager altid over, dette lands korte hukommelse.
Denne gang er det i vores favør.
Jeg ville bare have din underskrift.
Er det en vits?
Undskyld, men det var mig, der opfandt afgangsspøgen.
Det var for fire år siden, da Aldo sagde op.
Vi sendte ham en krigserklæring fra Albanien. Du skulle have set ham.
Det var en fest.
Giulio græd af grin. Hvem bomber vi denne gang?
Rosenøen, Giovanni. Den skal ødelægges.
Hvordan vil du gøre det? Jord til luft-missiler?
Jeg beordrer Andrea Doria ud.
Jeg har brug for din underskrift.
Har du sendt et slagskib fra Venedig?
Er du skør?
Du sagde, jeg skulle løse problemet med alle midler.
Jeg bad dig løse et problem, ikke sprænge øen i stykker.
Og ærligt talt, ved du, hvad der er bedst ved en fratrædende regering?
At det ikke længere er vores problem. Det er trods alt bare et feriested.
Åbner de igen, er det den næste regerings problem.
Og hvad så?
Giorgio Rosa appellerede til Europarådet.
Og de undersøger hans sag.
Ved du, hvad det betyder?
Accepterer de hans appel, er øen en fuldgyldig stat,
blot et stenkast fra kommunisterne.
-Skal jeg underskrive en krigshandling? -Vi er de eneste, der kan gøre noget.
Stol på mig.
Der er krigsskibe omkring øen.
Intet går din næse forbi.
Vi må gøre noget.
-Udover at drikke, mener du? -Vi må forsvare den.
Beklager, at skuffer dig, de lader ikke Laura Madre passere.
Ikke Laura Madre,
men måske alle andre.
Operationscenter, noget nærmer sig, 36 grader øst.
Noget hvad?
Mange små ting, som en lille flåde.
Det er en vandski-konkurrence.
-Under en militæroperation? -Godkendt af havnemyndigheden.
Jeg er ligeglad. Stop dem med det samme.
Deltagerne har betalt for længst. Havnemyndigheden vil ikke refundere det.
Okay, fint.
Sig, at vi drejer nu.
Neumann, vi drejer.
Rom har godkendt angrebet.
Perfekt. Ring til admiralen.
Vi har et andet problem.
Jeg sagde jo, at vandski-konkurrencen var en god idé.
Beklager, min ven. Virkelig.
Rart at møde dig. Jeg er Neumann.
I lige måde. Gabriella.
Jeg arrangerede konkurrencen, der afleder en militær operation.
Næste gang gør vi det i august. Det er iskoldt nu.
Hvis der kommer en næste gang.
Neumann er her nu.
Lad mig tale med dem. Jeg har været i krig før.
Jeg må have noget tøj på.
Nå,
vores mål er at udslette skrammelbunken…
Vi har et problem.
De civile på øen er i vækst.
Hvad mener du? De er ikke bakterier.
Konkurrencen var et dække for at bringe dem til øen.
Hr. Carrisi,
du er meget heldig at være så ung.
Ved du, hvad de havde gjort ved dig på vej til Benghazi?
Undskyld, hr.
Affyr to advarselsskud.
De er viljeløse børn.
De flygter, når de lugter krudt.
Javel.
Hvad gør vi nu?
Hvad siger du, Rudy?
Hvad ved jeg?
Du fortæller altid om, at du har været i krig.
Jeg troede ikke, de ville gå så langt.
De prøver bare at skræmme os.
Jeg køber den ikke.
Soldater… de er alle ens.
De truer, men de har ikke nosser til at sk…
De civile holder stadig i hånd.
De udfordrer os.
Skyd tættere på.
Admiral, det er for risikabelt.
Skyd tættere på.
Jeg tog vel fejl. Vi bør gå nu. I det mindste prøvede vi.
-Jeg rykker mig ikke. -Rudy har ret. De skyder på os.
Det her er selvmord.
Tænk på barnet.
Hvad mener du?
Hvad med "den første indfødte"?
Tænker du stadig på det?
Det var bare for sjov!
Giorgio, jeg ved, hvordan soldater…
Det var godt at kende dig, Rudy.
Send tropperne ind.
Hør…
…angående din fars tv dengang,
det beklager jeg.
Jeg undskyldte aldrig.
Det er okay. Ligegyldigt.
Det vigtigste er at ændre verden.
Eller i det mindste forsøge.
Europarådet erklærede, at det ikke kunne drøfte tvisten
mellem den italienske stat og Rosen-republikken,
da øen var uden for europæisk farvand,
og anerkendte den dermed som en selvstændig stat.
For at forebygge lignende hændelser,
flyttede FN det internationale farvand
fra 6 til 12 sømil over hele verden.
Ødelæggelsen af Rosenøen
var den italienske republiks første og eneste invasion.
Giorgio og Gabriella tilbragte resten af livet sammen.
Tekster af: Anja Molin