Downloaded from YTS.MX
Mina damer och herrar,
Official YIFY movies site: YTS.MX
en applåd för Rob Schneider.
Tack ska ni ha, Salt Lake!
Ni klarar det! Hur är läget?
Vet ni vad jag har insett?
Jag är i den åldern… Jag gillar fortfarande sex,
men jag gillar kakor lika mycket.
Ni vet?
"Vad är det där för kakor?
Kan du flytta på tuttarna? Du skymmer kakorna. Ja.
Kakorna under den tutten. Två såna.
Tack så mycket."
Folk i 20- och 30-årsåldern fattar inte.
De säger: "Nu blir vi bänga!"
"Ska vi bli bänga?"
"Ja, kom igen!"
Nej, jag vill inte bli bäng. Det gör jag inte. Det är inte kul.
Jag är över 50.
Jag mår bra typ två dagar i månaden.
Varför sabba en av dem?
Om jag vill bli bäng i min ålder äter jag lite ost.
"Vad var det där för ost?
Camembert med tryffel?
Okej, det var värt det, men fan…
Nu är jag bäng."
Min fru gav mig ett gymkort.
"Tack, älskling."
Och jag gick dit,
och jag såg några äldre herrar, och de var helt deffade.
Men det ser konstigt ut.
Jag vill inte bli deffad.
Jag vill bara inte se helt för jävlig ut.
Ge mig en tränare som hjälper mig att inte se helt för jävlig ut.
Så de var helt deffade, men det såg konstigt ut.
Något stämde inte. "Vad är det här?"
Och så insåg jag,
man ska inte vara deffad när man är gammal.
För huden blir för tunn.
"Kolla vad deffad jag är!"
"Ja, men jag ser ditt hjärta.
Sätt på en tröja.
Det ser motbjudande ut."
Men det bästa med att vara gift är att min fru bestämmer
vad jag inte behöver.
"De här passar inte längre. De här kan du inte ha."
Hon är inte mexikansk. Det är bara roligare att prata så.
Hon kan vara mexikansk.
Jag har mina misstankar.
"De här använder du inte. De här passar inte längre."
Min fru har slängt bort alla mina mjukisbyxor.
Jag frågade varför.
"För att mjukisbyxor ljuger.
Mjukisbyxor är lögnare.
Man vet inte hur fet man är.
Man vet inte,
förrän båda snörändarna en dag bara försvinner.
Och så är man en fetknopp.
Då är det för sent. Jag slängde dem."
Men hon har rätt.
Om man är en man över 50
så är det farligt att ha på sig mjukisbyxor.
Det är för lätt att ta fram kuken.
Jag tog fram kuken knappt halvvägs till toaletten.
Och så blir jag distraherad av nåt.
Och så skriker frugan: "Vad har du kuken framme för?
Du är inte ens på toan än!"
"Åh, jag insåg inte att de hade en salladsbar på Olive Garden."
Men jag har mina egna problem.
Jag har en treåring, för jag är en jävla idiot.
Det var inte genomtänkt.
Jag tänkte in den, men…
…inte igenom det.
Hon är jättesöt.
Och så har vi en sjuåring, min fru och jag, och…
Hon var lite hård mot sjuåringen när vi lärde henne att gå på toa.
Hon sa: "Vi håller ner benen mot toaletten.
Vi stänger dörren så att hon inte kommer ut.
Det blir en dags skrikande. Vi håller fast benen.
Stoppa in öronproppar eller vad fan du nu måste göra."
Och det var hemskt, men det tog bara en dag.
Men jag sa: "Med vårt nya barn, med olyckshändelsen, låt oss inte…
Vi kan väl vänta tills olyckan är redo och vara lite mindre grymma?"
Så vi väntar tills hon är redo.
Och hon är tre år gammal,
och hon är inte redo än.
Häromdagen sa hon: "Papi?
Cámbiame, por favor."
Jag sa: "Qué?
Vad då?"
"Papi, byt blöja på mig, pappa."
"Madeleine, om du är smart nog att be mig på två olika språk…
…så är du smart nog att hoppa upp på toaletten
och uträtta dina behov där, okej?
Du vet, du har storlek seis på dina blöjor.
Seis, ja.
De finns inte i storlek siete.
Vet du varför?
För du ska kunna sånt här vid det här laget.
Det finns inga större. Om du inte lär dig snart
får du låna en av mormor. Det är allt jag kan erbjuda.
Du vet…"
Men min fru älskar våra barn, så hon ger mig inte mycket ansvar.
Men vissa beslut faller automatiskt på mig.
Jag sover på den sidan som är vid dörren.
Så när vår sjuåring vill sova hos oss
måste jag bestämma om hon behöver det.
För hon kommer dit för att stanna.
Hon har sin lilla kudde, sin kanin.
Hon säger inte bara hej och går tillbaka till sitt rum.
Nej, hon är där hela natten.
Så hon kommer in. Jag frågar: "Vad står på?"
Hon säger: "Jag måste sova hos er."
"Eh, varför det? Du har ju en egen säng."
"Jag hade en mardröm. Så ursäkta, jag behöver lite plats.
Ge mig lite plats."
"Okej, jag behöver mer information. Berätta mer om mardrömmen."
"Dinosaurier.
Ursäkta, ge mig lite plats."
"Vänta lite. Vad då 'dinosaurier?'"
"Som jagar mig."
"Okej, dinosaurier som jagar dig. Okej.
Inte läskigt nog. Gå till ditt rum."
Inte läskigt nog. De äter inte ditt ansikte!
Inte läskigt nog för att sabba min nattsömn.
För det är vad som händer.
Hon sover inte som en ängel, som jag.
Hon ligger och vräker sig…
Det orkar inte jag med.
Jag har allergier,
så klockan sex på morgonen
nyser jag ungefär 20 gånger.
Om inte jag hade en nedervåning skulle jag garanterat vara skild.
Det här är mitt tredje äktenskap. Jag vill inte skiljas.
Jag bor i Hollywood, så det är som ett.
Jag måste få det att fungera, för jag gillar verkligen mitt hus.
Ni vet? Det är ett fint hus.
Det har golvvärme i badrummen. "Fan, vad skönt.
Jag vill inte bli av med det här.
Jag borde kanske fråga vad frugan dillar om.
Vad sa du? Ja.
Vi kollar på alla skolorna."
Hur som helst, jag går dit ner, och jag nyser.
Min fru säger: "Jag hör dig fortfarande!"
Men...
Och jag kommer upp igen,
och Miranda, vår sjuåring, sover redan på min sida...
"Jag orkar inte just nu. Jag får sova nån annanstans."
Så jag går till ett rum jag aldrig har varit i.
"Åh fan, här har vi ju ett rum.
En hel flygel."
Så jag öppnar en dörr, och så är min fru där.
Hon ligger redan där och sover.
"Skit samma."
Så jag lägger mig.
Och när man är i femtioårsåldern kan man inte bara somna om.
Det tar ett tag.
Så när jag ligger bredvid min fru och inte kan sova börjar jag
tafsa lite grann, ni vet.
Lite grann bara, ni vet.
Jag hoppas att hon en dag ska säga: "Det var en bra idé."
Det har inte hänt än, men man måste försöka.
Föreslå det bara.
Så jag tafsar lite grann, och jag märker att det känns…
…lite mjukare än vanligt.
Men jag dömer ingen. Hon kanske har tagit ett varmbad.
Men hennes bröst kändes också lite konstiga.
Så jag tänkte: "Det finns en chans att det här inte är min fru."
Så jag klev ur sängen…
…och sprang till sovrummet och hittade min fru sovandes i en stol.
Jag sa: "Älskling, vakna." "Vad är det?"
"Jag tror att jag kanske har ofredat din mor."
Så…
Hon flög upp och sa:
"Mamma, varför sa du inget?"
"Du vet att jag inte pratar med den där idioten."
Så…
Jag ska berätta lite om mig själv.
Jag är asiat. Min mamma är filippinska.
Och där brukar alltid nån filippinare i publiken skrika…
Men inte den här gången.
Jag är av blandat ursprung.
I den här åldern av mångfald vill de ha…
"Vi vill ha asiater, vi vill ha svarta.
Vi vill ha kvinnor, mångfald."
Jag är asiat, men inte asiatisk nog att det hjälper i dessa tider.
"Fan.
Jag heter Rob Schneider, inte Rob Akabonaito.
Fan."
Jag är delvis asiat. Ni undrar:
"Han har något i sig, men vad?
Vad är det för nåt?"
Jag har en asiatisk mamma. Jag rekommenderar det inte.
De är tuffa. Det var tufft.
När jag var liten sa de inte:
"Vad duktig du är. Ha det kul. Du är så smart.
Bra. Du kan bli vad du vill."
Jag berättade för min mamma om mina höga betyg.
Hon säger: "Än sen då?
Det är ju ditt jobb. Du är ingen idiot.
Vill du ha en kaka, eller?
Vill du ha nåt får du göra nåt extra.
Du hör inte mig säga: 'Jag har lagat mat och städat.
Vad får jag för det?'
Nej. Gör ditt jobb så gör jag mitt.
Den här relationen håller vi kall, okej?"
Och det var den.
Mitt starkaste barndomsminne är när min mamma skrek på mig.
Vad det än var skrek hon:
"Ser du vad som händer?
Den ramlade. Ser du vad som händer?
Inget spring. Ser du vad som händer?
Du gjorde dig illa. Ser du vad som händer?
Du förstörde den. Ser du vad som händer?
Du välte den. Ser du vad som händer?"
En gång spelade vi basket fem km från vårt hus.
Nån vrickade foten, och så hör jag: "Ser du vad som händer?"
"Kolla din morsa uppe på berget."
"Ser du vad som händer?"
Jag växte upp i San Francisco.
Mitt första jobb var på Chang and Chow's 76,
bensinmacken.
Vi fick betalt på lördagar, innan banker hade lördagsöppet.
I kontanter, på lördagar.
Och så bjöd de oss på kinamat, ett par öl. Och sen spelade vi poker,
och de vann tillbaka pengarna.
Det gjorde jag i två veckor innan jag slutade.
"De tog våra pengar för lite jävla kinamat."
Här är grejen.
Kineserna har varit kommunister i 71 år hittills.
Men de har varit kapitalister i 2 000 jävla år, okej?
Ja.
Vill ni äta kinamat efter showen? Vi hittar nåt ställe.
Även om de har stängt…
"Ledsen, vi har stängt."
"Vi är 500 personer."
"Okej, vi har öppet.
Kom in. Vi har en midnattsspecial."
Ja. Min pappa var jude.
Det finns alltid kinamat på julafton, för kineserna skiter i helgdagar.
"Vi har öppet på julafton. Ja, hela dagen. Kom hit bara.
Åt helvete med Jesus. Kom hit, vi har öppet.
Ska vi bli panka bara för att han föddes den dagen? Fan heller.
Fiskarna i akvariet vet inte vad det är för dag.
Det är bara en tisdag för dem.
Presidenten mördad?
Två-för-en-buffé i dag.
Vår presidentmordsspecial.
Elfte september? Vi har nio olika köttyper och elva olika nudeltyper.
Det är en elfte september-special.
Jag vet, det är sorgligt. Vi gråter.
Och så blir vi hungriga.
Vi har ägg foo yung, stekt ris,
lo mein-nudlar, stekta nudlar, brynta nudlar.
Och så har vi naturligtvis wonton-nudlar.
Ja, okej.
Vi har en beställning till, kött med ostronsås.
Vi har en beställning till.
Kött med ostronsås."
Det är inte rasistiskt. Det stämmer.
Det…
Nej.
Ni måste förstå.
Ni vet hur svårt kinesiska är för er?
Lika svårt är engelska för kineser.
Det fastnar i halsen. De måste få ut det.
"Kött med ostronsås!
Kött, ostronsås!
Vet ni vad man aldrig ser i Amerika? Hemlösa asiater.
Det ser man aldrig.
Asiater säger: "Fan heller. Aldrig.
Vi hittar på nåt annat.
Vi kan jobba på nån kroppsdel som ingen vill röra,
till exempel tånaglarna.
Vi tar tånaglarna. Vi skrapar bort fnaset där bak.
Nej, vi vaxar er anus framifrån.
Vi bara sträcker oss in där.
Vi kan bleka rövhålet. Varför inte?
Du är ju redan här.
Varför inte bleka rövhålet? 25 dollar."
Vi masserar dig, runkar av dig, tar dina privilegiepengar.
"Kom igen nu.
När du kommer, kom åt andra hållet.
Det är förödmjukande för mig också."
Mina favoriter är koreanerna, en annan hårt arbetande grupp.
Koreaner, hårt arbetande.
Förutom på koreanska grillar. Där är de faktiskt lite lata,
lite grann. Man kommer dit, och…
"Välkommen till vår koreanska grill.
Var försiktig. Kolet är väldigt varmt.
Varmt. Varmt kol.
Varmt. Försiktig, varmt kol."
"Okej, jag fattar. Varmt kol.
Så hur fungerar det här?"
"Okej. Här har du rå filet mignon. Varsågod. Rå filet mignon."
"Vad gör jag med den?" "Du tillagar den."
"Jag betalar ju er för det här.
Ni får laga den."
"Nej, du lagar den."
Det verkar ju lite slappt.
Tänk er ett koreanskt horhus.
"Välkommen till vårt koreanska horhus. Kom in.
Här får du suga din egen kuk.
Ja, du suger den.
Och här får du knulla dig själv hårt.
Här får du valuta för pengarna.
Sen tar du en dusch och försvinner härifrån.
Varför dröjer du så?
Vi har andra kunder."
Takeru Saito, mina damer och herrar.
Kan du spela nåt?
Så, jag är glad att vi som samhälle
äntligen har fått män att kännas vid sitt hemska beteende.
Vissa saker som lägligt nog glömts bort under den här episoden
om män och deras beteende
är att män är…
…grisar, ni vet.
Jag borde säga att män har grispotential.
Jag är en kille. Jag har grispotential.
Om min fru sa till mig: "Du kan hångla med min bästa vän,"
så skulle jag inte göra det, men jag skulle nog fråga:
"Vilken då?"
Jag är inte Jesus.
Jag har grispotential.
Jag har varit på Starbucks och tittat mot köns slut.
Jag har sett en snygg tjej med urringning och tänkt:
"Det skulle nog vara skönt att gå fram och…"
Men jag gör det inte.
För vet ni vad som känns bättre?
Att kunna beställa en cappuccino
utan att behöva registrera sig som sexförbrytare.
"Cappuccino, Rob, sexförbrytare."
"Ja, här. Tack."
Alla män har grispotential.
Jag tänker förråda varenda kille här nu.
Mina damer, killen ni är med… Jag struntar i om ni har varit gifta
i ett år eller tjugo år.
Jag struntar i om ni har barn, barnbarn.
Första gången personen ni hoppas tillbringa era liv med…
Första gången ni gick ut…
Första gången…
…så ville han bara ha sex med er. Det var det enda han ville.
Det hade blivit hans bästa kväll nånsin.
Ledsen. Missförstå mig inte.
Nu älskar han er för den ni är, för ni är fantastiska.
Ni förändrade honom.
Det gjorde ni.
Ni är fantastiska.
Men första gången ville han bara ha sex med er.
Jag är ledsen. Killar söker efter sex.
Och om det råkar bli ett förhållande får de väl stå ut med det, okej?
Det är inte vad de vill.
De bara hamnar i ett men vet inte hur det hände.
"Vad då?
Du vill äta först?
Ja, det kan vi väl göra.
Visst.
Hos dina föräldrar? Jaha.
Okej.
Hänger du upp dina kläder i min garderob?
Bra, så att de inte blir skrynkliga.
Nu är jag fast. Vad fan hände? Jag trodde att vi bara skulle knulla."
Kvinnor däremot vill ha ett förhållande.
Och om de råkar ha sex får de väl stå ut med det.
"Åh, Gud. Där är den. Herregud.
Då kör vi.
Herregud.
Vad då?
Vända mig om?
Nu händer det.
Titta på dig? Jag gör ju det.
Jag tittar på dig. Jag…
Åh Gud, vad äckligt!"
Men det finns undantag.
"Var är kuken?"
Det är såna kvinnor jag vill ha, men man måste vara där kl. 08.00.
"Kukälskare? Fan, de är inte kvar.
Skit också.
Jag missade dem igen."
Men väldigt tidigt i förhållandet måste killar göra känslomässig matte.
De säger: "Jag är superattraherad av henne.
Jag tål inte att vara ifrån henne.
Men hur mycket arbete kommer det här att innebära?
Är det här hennes värsta sida, eller döljer hon en värre sida?"
"Var fan har du varit?
Jag såg din mobil! Vem knullar du i Park City?"
Eller nånstans.
"När kommer den fram?
Har hon ljugit för mig hela tiden?
För jag har ljugit för henne hela tiden.
Jag vet inte vem jag är."
Så kastar de sig in.
De blir seriösa.
Och de gör det för att de är så attraherade av en.
Så enkelt är det.
Killar vill bara vara med en kvinna som gör dem galen,
som de bara måste vara med och är superattraherade av.
Skönhet spelar en viss roll.
Folk säger hela tiden: "Rob, din fru är för snygg för dig."
Och jag tänker: "Det var det jag strävade efter.
Du vet.
Jag gillar dem."
Utseende spelar en viss roll.
Folk vill höra: "Vilket vackert barn."
Det är vad folk vill höra. "Vackert barn."
De vill inte höra:
"Oj.
Vad hände här?
En eldsvåda?
Tänker ni behålla det? Gör det.
Behåll henne ett tag."
Och så ger sig en kille in i förhållandet.
En intressant sak med killar…
…är att de jobbar på förhållandet enligt hur attraherade de är av er.
Till exempel, om en man är med en kvinna som är ungefär lika attraktiv som han
lägger han ner en viss mängd energi, tid och omsorg på förhållandet.
Men om en man är med en kvinna
som han vet är för snygg för honom
så jobbar han hårdare.
Låt oss säga att en kille dejtar en modell.
Killen bara…
"Vad då, gullet?
Vad är det?
Berätta.
Du hittar inte bilnycklarna?
Vi åker och köper en ny bil då!
Ja, jag fyller i pappren.
Ja, ta hand om dina naglar, gå på massage.
Jag skaffar ett till jobb.
Jag behöver ingen sömn."
Men om mannen är ungefär lika attraktiv som kvinnan han är med…
"Vad då, älskling?
Du hittar inte bilnycklarna?
Jaså?
Då får du väl gå, kärring.
Jag hjälper dig ju!
När du går hem kan du lista ut var du lämnade bilnycklarna!
Jag är på jobbet!"
Men om det är en modell…
"Vad då, älskling? Berätta.
Du glömde barnen på köpcentret?
Vi kan skaffa fler barn!
Självklart! Det blir kul."
Men om mannen är lika attraktiv som kvinnan han är med…
"Vad då, älskling?
Du glömde barnen på köpcentret?
Det var ju jävligt korkat.
Ja, de är hos mig nu.
De ringer inte föräldern som glömde dem.
Det vore ju korkat.
De hittade dina jävla bilnycklar!
Jag är på jobbet nu!"
Men om det är en modell…
"Vad då, älskling?
Du har haft ihjäl min mamma?
Hon har mått jättedåligt på sistone.
Det var ohållbart.
Tack.
Jag älskar dig."
Men om killen är ungefär lika attraktiv som sin fru…
"Vad då, älskling? Vad då?
Du har haft ihjäl min mamma?
Hon har mått dåligt på sistone…
Det var ohållbart.
Tack.
Jag älskar dig."
Tack.
Men jag ska vara ärlig. Min fru har velat ta ut skilsmässa.
Vi har varit ihop i tio år.
Hon har velat skilja sig var tredje månad i tio år.
Det kommer att hända igen snart.
Jag är van. Jag är för gammal för att skiljas.
Det är svårt att vara gift med någon yngre, för de har kvar
hopp, ni vet?
Det är svårt att uppbåda.
Efter att ha varit gifta i två år sa min fru:
"Det har inte blivit bättre.
Du sa att det skulle bli bättre, men det är no mejor.
Inte bättre.
Varför håller jag ut?
Och tappar mer av min ungdom? Hej då, ungdom."
Jag sa: "Älskling, du måste komma över tröskeln.
Den är typ tre år.
Sen kommer det att gå lättare.
För du är över tröskeln."
Efter tre år: "Okej, vi är över tröskeln.
Men det har inte blivit bättre. No mejor.
Varför håller jag ut och förlorar mer av min ungdom?"
"Älskling, vad jag egentligen menade var
typ fem år.
Då har man en historia ihop."
Fem år. Tack och lov att jag inte gav upp.
Efter fem år…
"Okej.
Vi har en historia.
Men ingen bra historia.
Den är no mejor. Varför håller jag ut?
Mer av min ungdom. Hej då, ungdom."
Då var jag tvungen att säga: "Älskling, det är lätt att ge upp.
Du kan ge upp nu. Jag kan inte hindra dig.
Du kan hitta en annan man. Du är vacker och intelligent.
Du är ungdomlig. Du har din ungdom.
Du kommer att hitta nån lätt.
Sen har du samma relation med honom som du hade med mig.
Och sen blir du uttråkad igen. 'När ska det bli bättre? Min ungdom!'
Sen lämnar du honom. Du kan hitta en annan man.
Du är lysande. Du kommer att hitta nån direkt.
Sen har du samma relation med honom som du hade med honom
som du hade med mig.
Eller så kan du inse
att alla dessa problem du har inte har med mig att göra!
Försök haja!
Jag kan göra dig lycklig-are. Jag kan inte göra dig lyck-lig.
Du ansvarar för din egen feliz.
Du kanske inte inser att jag är din drömprins.
Du kanske inte insåg att din drömprins såg ut som jag,
var lika gammal och kort som jag, men jag är din drömprins."
Det där sista har jag inte sagt än, men jag är så här nära.
Det är upp till var och en att göra sig själv lycklig,
men "-are"-biten ligger på oss, killar.
Och gör dem inte olyckliga.
Gör dem lycklig-are.
Läs en kvinna.
Lyssna på vad hon säger.
Gör inte som hon säger, för hon menar det inte.
Men lista ut vad fan hon menar.
För kvinnor talar i kodspråk, och det är upp till oss
att liksom tyda kodspråket.
För förhållandets bästa.
Som när min fru säger:
"Jag ska hämta lite vatten,"
vad hon egentligen säger är: "Hämta lite vatten åt mig."
Och när jag säger: "Ska jag hämta det?"
Vad jag egentligen säger är: "Tvinga mig inte att hämta det.
Det är kallt som fan där nere.
Jag skulle bli tvungen att ta på mig byxorna."
När min fru säger:
"Jag är så himla trött," vad hon egentligen säger är:
"Bort med kuken!
Jag känner den mot ryggen!"
Det där såg hemskt ut. Ursäkta.
Men killar talar också i kodspråk, till exempel sent på kvällen.
"Älskling, kan jag sänka värmen lite?
Du vet, lite grann bara?
Lite grann?
Sänka värmen lite?
Lite grann?"
Vad de egentligen säger är: "Jag håller fan på att dö!
Jag har legat på köksgolvet i fyra timmar.
Jag är redan naken. Jag kan inte ta av mig huden."
Min fru säger till mig:
"Jag kände nåt jättekonstigt i natt."
"Vad då?"
"Det var som en kalluft som blåste på mig."
Så jag var tvungen att säga: "Vem vill ha det när man sover?
En skön, sval bris som fläktar mot kroppen.
Bäst jag kollar fönstren."
Det är det jag sa, men inte vad jag ville säga.
Vad jag ville säga var:
"Det är luftkonditioneringen!
Du somnade, så jag smög upp och slog på luftkonditioneringen.
Jag höll på att smälta!
Jag väger 23 kilo mer än du!
Du kan sova med tröja på."
Jag skulle kunna göra mer.
Ärligt talat suger våra dejtkvällar.
Kvinnan man är med ger en allt.
Sitt liv, sin ungdom.
Gör hennes liv speciellt. Kvinnor behöver det.
De måste få känna sig speciella.
Jag gjorde bort mig i julas. Låt mig berätta.
Jag väntade till kvällens slut.
Det är inte bra.
Min fru hade redan lagt sig. Hon låg i sängen,
på väg att somna. Och då blev jag romantisk.
Då kröp jag ner och viskade:
"Älskling…
Ja, det är du. Okej.
Ja.
Bra. Då så.
Älskling?
God jul.
Ska vi mysa lite?
Det är julafton."
"God jul.
Nej."
"Men det är ju julafton."
"Det struntar jag i."
"Du behöver inte göra mycket."
"Gracias por la oferta, no gracias."
"Vad betyder det?"
"Tack för erbjudandet, nej tack.
Men tack."
"Snälla."
"Låt mig berätta om min dag.
Medan du sov klev jag upp och slog in presenterna åt tjejerna.
Och sen, medan du pratade i din jävla telefon,
klädde jag tjejerna till festen.
Och medan du fortfarande satt i telefon,
lagade jag mat till festen.
Och när vi öppnade presenterna
och du låtsades videofilma men i hemlighet pratade i telefon…
…öppnade vi presenterna, och sen lekte vi.
Och sen gav jag dem ett bad,
läste för dem och nattade dem.
Och sen tog jag en dusch.
Och nu är jag på väg att sova.
Och nu, efter allt det,
förväntar du dig att jag ska vilja ha sex med dig,
så att jag måste ta en dusch till?
Gracias. No, gracias."
"Det kunde ha varit över nu.
Allvarligt. Det kunde lätt ha varit över.
Innan den där biten om duschen hade det varit över.
Jag svär, vi behövde inte…"
"Det är tu problema, no mi problema.
No mi problema. Tu problema."
Jag ska vara ärlig…
Jag var lite hög.
Men det var medicinskt.
Det var det. Jag behövde det.
Men…
…jag hade inga byxor på mig.
Och så gick jag ner till kylskåpet…
…och öppnade det.
Jag såg en halväten pumpapaj,
och en behållare vispgrädde.
Jag har aldrig gjort det här, varken innan eller efter.
Jag bara tog vispgrädden och…
Jag hade tagit ett blått piller.
Jag hade ingen specifik plan, men så såg jag…
…ett paket kokosflingor i kylen.
"Ja."
Och de fastnade rätt bra.
Inte alla, men tillräckligt många.
Och jag bara…
"Det måste finnas chokladdroppar i den här jävla kylen. Det gör det alltid.
Och det gjorde det, där.
Så jag strödde på dem.
De stora ramlade av, men de små fastnade.
Men det viktiga var de små.
Och så sa jag:
"Om det finns kola i den här kylen kommer jag fan smälla av."
Och det gjorde det! Det fanns kola.
Jag tog kolan och liksom: "Robbie.
Robinator.
Roberino.
Robbie.
Robster.
Robbie.
Och vem dyker upp bakom hörnet?
Min fru.
"Okej.
Jag får väl smaka på det."
"Gör ett eget!"
Tack ska ni ha. Jag uppskattar det verkligen.
Okej.
Mina damer och herrar, jag har nåt speciellt åt er,
fast mest är det speciellt för mig.
Min dotter, den oförliknelige
Elle King.
Tack.
Jag ville bara säga att, förut var jag Rob Schneider,
och nu är jag Elle Kings pappa.
Och jag älskar dig.
Vi har aldrig sjungit ihop inför publik,
och jag tänkte att vi kunde göra det i kväll.
Det här är hans enda.
-Okej. -Ni klarar det!
Det är en lovsång.
En karamellfärgad clown De kallar John Blund
Tassar in i mitt rum varje kväll
Bara för att strö stjärnstoff
Och för att viska
"Sov nu
Allt är som det ska"
Jag sluter mina ögon
Och svävar bort
In i en magisk kväll
Stillsamt ber jag
En tyst bön
Som drömmare gör
Och sedan somnar jag
För att drömma ljuva drömmar om dig
I drömmar
Vandrar jag
Med dig
I drömmar pratar jag
Med dig
Precis innan
Gryningen
Vaknar jag
Och du är borta
Jag kan inte hjälpa
Om jag gråter
Jag minns
Att du sa farväl
Det är så synd
Att alla dessa saker
Bara kan hända
I mina drömmar
Din tur.
Bara
I drömmar
I vackra
Drömmar
Du är jättevacker. Tack.
Du klarar det!
Hela natten!
TILL MINNE AV DR RENE LAPID OCH RAYMOND FRANCIS
Ska du säga hej?
Hej.
Hej. Jag heter…
Okej. Låt mig…
Hej, allihop.
Tack ska ni ha. Det här är min familj.
Jag älskar er. Tack ska ni ha.
Vi älskar er.
Tack ska ni ha.
Undertexter: Ralf Sjölander