RAKUTEN TV PRESENTERER
Downloaded from YTS.MX
EN RAKUTEN TV PRODUKSJON
I SAMARBEID MED ARENA COMUNICACIÓN AUDIOVISUAL
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg tror det er klart.
WORLD SUPERSPORT 300 MESTERSKAPET BRINGER 54 RYTTERE SAMMEN
FRA HELE VERDENEN
INKLUDERER LØP I 13 FORSKJELLIGE LAND
KUN DE FØRSTE 15 KLASSIFISERTE RYTTERNE VINNER POENG I HVER PRØVE
KAMPEN OM VERDENTITTELEN ER GLUPSK. HVERT LØP ER AVGJØRENDE
BARE ET POENG KAN UTGJØRE FORSKJELLEN MELLOM Å TAPE OG Å VINNE MESTERSKAPET
DETTE ER HISTORIEN OM EN AV DISSE 54 RYTTERNE
Jeg er ansvarlig for sosiale medier for våre tre lag
og 96% av følgere våre er menn.
Det har alltid blitt sagt at: "Om en jente kjører sykkel er hun gal."
Det er mye flere menn enn kvinner i motorsykkelverdenen.
Jeg er en av få kvinnelige mekanikere.
Om du ser 35 folk, vet du ikke kjønnet deres på grunn av hjelmen.
Du tar for gitt at de er menn på grunn av kulturen, og fordommene dine.
Du ser 35 menn.
Det overrasket meg. Jeg syntes det var modig gjort av en jente
å være del av en verden som var så dominert av menn til nå.
Hun hadde noe spesielt selv som liten jente.
Utenom at hun er jente i en mannsdominert verden.
Så vidt jeg vet, var hun veldig bevisst på framtiden sin.
Kvinner er veldig underrepresenterte innen motorsykling.
Hun er en kvinne i en mannsdominert verden.
Jeg er Ana Carrasco, jeg er 22 år gammel,
jeg er fra en landsby i Murcia kalt Cehegín,
og jeg er VM motorsykkelrytter
Drømmen min har alltid vært å bli verdensmester.
Jeg er en av de heldige få som faktisk har klart det.
Faren min er hovedgrunnen til at vi snakker om dette i dag.
Faren min pleide alltid å ta meg med for å gjøre sport sammen,
å løpe om morgenene, sykling på fjellet.
Vi kjøpte en motorsykkel så de tre kunne prøve det.
Hun tok med snacks og smørbrød.
Barna gikk av og på sykkelen hele tiden.
Vi gav dem noe å tygge på
og brukte hele ettermiddagen slik, litt som en hobby.
Det startet som en hobby og
som moro, som å gå ut å sykle.
Hun kjørte på en mini-motorsykkel
og slik lekte hun og hadde det gøy.
Vi tre dro over alt med moren og faren min.
Ja, vi satte oss på motorsykkelen helt fra vi var små.
Vi hadde alle de samme mulighetene til å kjøre sykkel som søsteren min, Ana.
Først, søsteren min, María Victoria, deretter søsteren min, Ana, så meg.
María Victoria likte det ikke, jeg syntes det var gøy,
men jeg foretrakk fotball, så til slutt
ble bare sykkelen stående der.
Tiden gikk.
Søsteren hennes ville ikke fortsette
Fordi når hun datt innså hun at det var farlig.
Jeg begynte å gråte og sa jeg ikke ville fortsette.
Jeg ville ikke kjøre sykkel igjen fordi jeg ble redd. Så jeg gikk av.
Lillesøsteren hennes var overlykkelig, nå var sykkelen hennes.
Det var som hobbyen vår,
men Ana var den som virkelig likte det.
Som foreldre støttet vi henne
så mye vi kunne når hun ba om ting.
Jeg fikk min første sykkel i gave da jeg var tre.
og jeg fikk faren min til å sette den på rommet så jeg kunne sove med den.
Da jeg var fire ville jeg delta i racing, men foreldrene mine lot meg ikke.
Jeg gråt i tre dager på rad til de gikk med på det.
Vi begynte å ta henne med så hun ville ha det gøy,
men hun var faktisk den som fikk oss involvert i løpene.
Hun konkurrerte når hun var fire.
Vi har endelig stjernen med oss. Guri, Ana, du kjører så raskt!
Ja.
Hvordan kjører du så bra?
Vel...
...Jeg vet ikke.
Du akselererer noen steder og bremser andre steder.
Hvordan kjører du så bra?
Jeg akselererer raskt og bremser sakte.
Du er bare et barn, er du ikke redd for å kjøre på en stor sykkel?
Nei.
Nei? Jeg ville vært livredd.
Det skremmer meg ikke.
Hvordan konsentrerer du deg i et løp? Hva gjør du?
Hva tenker du på når du kjører?
Jeg tenker at det bare er trening og at jeg er for meg selv.
Hva sier foreldrene dine?
De sier jeg er best.
Vil du bli en profesjonell motorsykkelrytter når du blir stor?
Ja.
Hvem vil du være som? Hvem er idolet ditt?
Dani Pedrosa.
Damer og herrer: Dani Pedrosa.
MADRID, 2019 VERDENSMESTER GALLA
Álex Márquez.
Ana Carrasco.
Å motta denne prisen i dag er et godt tegn, ikke sant?
Ja, målet er å være her hvert år.
Jeg tror det hjelper til å oppmuntre til kvinners deltakelse i motorsykling.
Det å se at kvinner som Laia Sanz, eller meg, i dette tilfellet,
får gode resultater i kategorier som tradisjonelt er mannsdominerte.
Det får gresset til å gro.
Jeg er veldig glad for å være her enda et år,
det er et tegn på at fjoråret var en flott sesong for oss.
Tre dager...Kan du begripe det?
Følelsen på startstreken når du har øynene lukket...
...du må si til deg selv: "Jeg bestemmer, fordi jeg er her."
I dag har vi et håp om å vinne mesterskapet.
I dag er dagen.
Ok, Mara, vi går inn med P6.
Kom igjen!
Kom igjen, for pokker!
56-2-1. Hendra har kommet seg til 56-5, men hun leder kraftig.
Hun var to tiendedeler raskere ved første pause.
Han går ikke på den, eller? González, mener jeg.
Åh, pappa!
-Jeg nådde ham ikke igjen. -Det gjør ingenting.
Du gjorde en flott jobb. Tro meg.
Jeg tok ham ikke igjen.
-Han blokkerte meg. -Du gjorde en flott jobb, slapp av.
-Det som er viktig er at vi gav alt. -Slapp av.
Ta det med ro. Nyt det, du fikk tredjeplass.
-Nyt, vi ser på det senere. -Jeg er forbanna.
Bare nyt resultatet ditt.
Etter et dårlig resultat som det vi fikk
ville hun brenne ned alt
Hun brant boksen, alt. Hun er veldig sint.
Jeg er ikke sprø.
Om sykkelen er bra kjører jeg raskt. Hvis ikke kjører jeg ikke.
Ana er veldig kravstor.
Hun liker at alt går...
...så greit som mulig.
-Den på fremsiden. -Ja.
Jeg får en rar følelse, jeg tror...
Og det får henne til å kreve mye av andre, selv meg.
Hun kan kreve mye av meg, noen ganger
så glemmer jeg ting hun er veldig tydelig på
og vi ender opp med
å ha våre forskjeller.
Når Ana er sint...
...Wow.
Han kødda med meg.
Jeg sa han skulle kjøre på.
Og han bare.
Av tolv løp, kan vi ikke kødde til ti av dem.
Det kan vi bare ikke.
Det jeg mener med "wow" er at jeg har sett henne sint
og jeg syntes det er kult.
Det er kult fordi hun er eksplosiv.
Jeg mistet det på avrenningområdet... Jeg snudde meg.
-Jeg så det der ovenfra. -Fy søren.
Om de ikke kjører raskt, tar du dem igjen på tre svinger.
De fortalte meg når jeg ble med i crewet.
"Pass på med Ana når hun er sint, hun har ikke filter."
Ana er virkelig god.
Jeg har sett mange racere
og det kommer en tid når du ser at de kjører,
at du innser hvor gode de kan være.
Kjør på, Ana!
Hun er veldig kommunikativ.
Så kontrollerer du det med dataene
og ser at hun har rett.
Hun hjelper til ganske mye når vi justerer på sykkelen.
-Jeg setter opp farten her, fordi... -Ja, det stemmer.
Den måtte være en halv tann lengre på sveivutløseren.
Det er vanskelig for meg å stoppe sykkelen her.
Endringen vi gjorde til gaffelen er blitt verre.
Jeg tror at når Ana er på sykkelen
føler hun alt eller ingenting. Jeg tror det er da...
...hun kan gi totalt slipp på seg selv
og føle seg fri.
Det jeg likte med å kjøre var at jeg kunne være meg selv.
Det var det jeg likte å gjøre,
jeg var for meg selv og kunne gjøre som jeg ville.
Det finnes ingenting som lar deg
føle deg så fri, så uavhengig.
Jesus. Den jenta kjører virkelig på.
Hun gir alt, du ser at hun jobber hver dag,
driver med sport hver dag,
er forsiktig med hva hun spiser.
Hun er super streng
Jeg nyter å kjøre fort.
Og føle at alt går greit og jeg kan gjøre som jeg vil.
Jeg elsker følelsen av hastighet på en sykkel.
Hun sier at det føles som at hun sprinter hele tiden.
Det er det som er gøy for meg, men...
...det er veldig annerledes
å sette seg på en sykkel for å ha det gøy og å gjøre det for å vinne.
Hun er kompetitiv i alt. Siden hun var liten.
Hun kunne ikke tape i spill, og ikke i fotballkamper.
Ingenting.
Hun endte alltid opp i krangler fordi hun alltid ville vinne.
Vi dro på en ferie hvor det var en racingbane i nærheten.
Vi tilbragte morgenen på stranden, de lekte som de andre barna.
Og om ettermiddagen, trente vi på banen.
Det var alltid en bane et sted på alle feriene vi noen gang dro på.
Vi kunne gå å leke med de andre, om vi gikk ut for å leke.
Det var kanskje 10 eller 20 andre familier
som gjorde det samme. De likte det og hadde det gøy.
Det var en livsstil som gjorde dem lykkelige.
Det var alltid bare motorsykler. Hun ville ha mer.
Men det fortsatte å vokse, og det kommer en tid da du ikke kan stoppe det.
Du ser at hun liker det, nyter det.
Jeg tror det var noe vi også nøt, og hadde det gøy med,
men jeg visste allerede fra starten at det var noe jeg ville gjøre.
Det er livet hun har valgt.
Det har alltid vært det.
Det kan ikke stoppes.
Når hun begynte å konkurrere i regionale mesterskap,
på de minimotorsyklene,
sa de rundt oss som også konkurrerte akkurat det samme.
De sa hun var en talentfull og god motorsykkelrytter.
Og fordi vi så at hun hadde det gøy...
Vi hadde en bobil.
Når vi dro til større baner, satte vi den opp der.
Det var som vårt andre hjem. Vi tilbragte alle helgene våre der.
Som sesongarbeidere, bare at vi dro fra en bane til den neste.
Noe sånt.
Vi trente hele tiden og skyndte oss rundt til alle mesterskapene.
Da hun ble eldre, gikk mesterskapnivået opp.
Det var noe hun var bestemt på fra hun var barn.
Fra øyeblikket hun prøvde det, ville hun ha mer og mer.
Hun vant tre mesterskap på en sesong.
Open of Extremadura, Murcia Mesterskapet
og Castrol Cuppen.
Hun vant tre på samme år.
Ingen jente hadde noen gang vunnet de eller noe annet mesterskap.
Kanskje hundre barn konkurrerte.
Og kanskje to eller tre var jenter.
Det var et junior-verdensmesterskap i Valencia.
Så vi bestemte oss for å dra å se på.
Det var så mange barn, de konkurrerte i to økter.
Vi ble overrasket når hun kom ut som nr. 22.
Det var barn fra over alt.
De aller beste fra hvert land i Europa.
Og det fikk oss til å innse
at hun gjorde en flott jobb med tanke på at hun ikke hadde kjørt lenge
på akkurat denne sykkelen.
Og på en måte, var det der det startet.
Om hun var blant verdens beste og hun akkurat hadde begynt,
må hun være god.
Motorsykkel-racing er en veldig dyr sport.
For det første, hver gang du drar på banen
bruker du et sett med dekk, du har bensin, reiseutgifter.
Hver treningsøkt du gjør...
....hver gang du forlater hjemmet så koster det en del penger.
Uansett hvor lite du bruker, så er det fremdeles mye.
Og faktisk...
...gjorde familien en stor investering og tok risikoer
og finansierte det i begynnelsen for å kunne ha råd
til å betale lagene og utføre prosjekter.
Det er sprøtt.
Ana var så vellykket i 2013.
Når hun konkurrerte i tredje løp hadde hun ingen sponsing det året.
Sponsoren gjorde første utbetaling og trakk seg.
Så varen min spurte broren min og meg
hva vi syntes om å selge bobilen
slik at søsteren min kunne fortsette å konkurrere.
Bobilen tilhørte hele familien,
det var der vi hadde skapt minner med barna.
Det var da sponsoren sviktet og teamet ikke hadde penger.
Vi sa begge ja.
Vi ville at hun skulle fortsette å kjøre
så vi solgte den.
Det kostet oss 150 000 Euro. Vi brettet opp, hadde lunsj og sa:
"La oss se hvor mye vi får for den."
Slik var det.
Han solgte bobilen og søsteren min fortsatte med racing.
Sånn var det.
Vi oppdaget aldri noe hjemme.
Ting gikk alltid greit.
Jeg husker ikke en gang å ha hatt problemer som tenåring.
Aldri.
Alt det vonde kommer nå som det er over.
Moren min passet på oss mens faren min var med søsteren min.
Om vi hadde pengeproblemer, fikk vi aldri vite det.
Og det er takket være mamma.
Pappa var alltid mye mer involvert i alt.
Han lærte meg stort sett alt jeg vet i dag.
Han kom alltid å trente med meg.
Vi tilbragte hele dagen sammen. Reiste og reiste.
Natt og dag. Vi delte hotellrom.
Vi delte mange opplevelser
fra jeg var tre til jeg var omtrent 17.
Jeg knakk en tann mens jeg spiste.
Hva nå?
Vi trengte alle pengene våre
til en god før-sesong for å konkurrere i mesterskapet.
Så, tannlegen ville koste 100 Euro.
Om vi spiste ute, ville det koste det samme. Nei, vi trengte det til trening.
Til slutt, trakk jeg min egen tann.
Jeg trakk ut halvparten med en tang.
I EN ALDER AV 14, ER ANA FØRSTE KVINNE SOM SCORER POENG
I 125CC SPANSK MESTERSKAPS HISTORIE
Problemet kommer
når på et tidspunkt
vi slutter å være foreldrene som er med henne
og det blir mer profesjonelt.
Det skjedde en gang mellom når jeg var 13-14.
Til da,
var jeg alltid en god rytter, jeg hadde vunnet mesterskap og løp
og gjorde en god jobb, men jeg dro på løpene med faren min.
Jeg hadde ikke et lag eller noe.
Det var en endringsprosess.
Det var heller ikke lett å gå fra hobby
til profesjonell aktivitet.
Hun ble med i et lag.
Der startet problemene hennes.
Fordi hun var den første jenta som hadde gjort det.
Det medførte mange problemer.
Det jeg mener er at rytterne
ikke ville gå forbi målstreken med henne ved siden av.
eller de ville ikke at hun skulle ligge foran dem på neste runde.
De isolerte henne på en måte.
Søsteren min var eneste kvinne i verdensmesterskapet.
Jeg husker at hun hadde det virkelig vanskelig.
Det var tungt for henne da.
Det var ingen kvinnelige ryttere.
Verdensmesterskapet var ikke klar til å akseptere kvinnelige ryttere.
Det var rart for alle. Rytterne, lagene, pressen.
Det var noe som aldri hadde skjedd før
og alle trengte tid til å venne seg til det.
Jeg har hørt så forferdelige ting om banen.
"Om du ikke vinner, så får du vaske gulvet."
"Om du ikke klarer å slå en jente, så får du vaske gulvet."
Hvordan kan en far eller en mor tillate noe så respektløst?
I EN ALDER AV 16, GJØR ANA DEBUT
I MOTORSYKKEL-VERDENSMESTERSKAPET, MOTO3 KATEGORIEN
Du har alltid noen som ikke bryr seg, og hjelper deg,
ellers må du gi opp.
I dette tilfellet var det Luis Salom som hjalp henne
og fortsatte slik, han brydde seg ikke.
Han var den eneste. Derfor var hun så glad i ham.
Det var der hun fant støtten hun trengte.
-Støtten som ingen gav henne. -Fordi hun er kvinne.
De bygde opp et vennskap
på grunn av disse omstendighetene.
Han gav henne støtten hun trengte da.
Og selvfølgelig er hun veldig glad i ham.
Unge gutter sent i tenårene og tidlig tjueårene
liker ikke å tape.
De er kompetitiv og vil kjøre om kapp,
men det de liker enda mindre, er å tape mot en kvinne.
Ana Carrasco!
De som skjer er at når de er i boksen, er de voksne
de som oppmuntrer dem ved å si:
"Hvordan kan en jente ligge foran deg?"
Som om det gjør deg mindre mann.
Det er så absurd å vise mandigheten din på den måten.
Helt absurd. Hva slags mandighet er det?
Å si at du vil være bedre enn en kvinne
fordi hun ble født på en måte og du på en annen.
Det gir ingen mening.
Vi har prøvd å oppnå likestilling i årevis
men det er umulig, noe så enkelt.
Det er veldig enkelt fra mitt ståsted.
Jeg har tre barn, og de er alle likeverdige.
Jeg har to døtre og en sønn.
ANA BLIR FØRSTE KVINNELIGE SPANSKE RYTTER
SOM SCORER POENG I ET MOTORSYKKEL-VERDENSMESTERSKAP
...ting skjer i racing.
Du har kjempet tilbake, slått tilbake veldig, veldig hardt.
Du holder deg fokusert.
Alle vet hvor rask du er.
Du kan nå potensielt fremdeles bli mester,
du kan enda matematisk sett...
Jeg tror at jeg bidrar indirekte.
Målet mitt er 100% sport, målet mitt er personlig, men jeg vet
at på en måte så bidrar jeg til det, å hjelpe andre kvinner
å få flere muligheter, og gjøre det lettere for dem å komme til der jeg er.
Og jeg...
Jeg liker virkelig det. Når alt kommer til alt,
er det at jeg kan gjøre mitt
og å hjelpe alle å bli likeverdige viktig for meg,
men jeg tror at det som virkelig er viktig er å tro på at vi er likeverdige.
Kan vi ta et bilde?
Bilde, takk.
-Tusen takk -Bare hyggelig.
Det er likeverd, ikke sant? Å ikke slutte å tenke på det.
Det er slik jeg ser det og det jeg tror.
Jeg sluttet aldri å tenke på det.
Jeg tror det handler om holdninger og å heve seg over det.
I hverdagslivet mitt.
Jeg slutter aldri å tenke på at jeg er kvinne.
Jeg er veldig stolt av måten jeg er på,
av tingene jeg har opplevd det som har gjort meg til den jeg er.
Jeg er takknemlig til familien min og de som har lært meg
å være et godt menneske, som jeg syntes jeg er.
Jeg slutter aldri å tenke på at jeg er kvinne.
Jeg bryr meg ikke.
Jeg er meg, jeg er Ana. Slik er jeg, ferdig med det.
-Fra begynnelsen av. -Godt jobbet.
Ja, utrolig! Det var utrolig!
Gå å hvil.
-Jeg lar henne hvile før løpet. -Ja.
Gratulerer med gårsdagens startposisjon.
Jeg forstår barna. Det må være veldig vanskelig.
Du er på skolen, og de spør: "Gikk løpet bra?"
og du sier, "Nei, Ana Carrasco slo meg."
"Shit, ble du slått av en jente"
Kjør på, Ana! Gå, gå!
Jeg vedder på at kompisene til rytterne mobber dem for å ha bli slått av en jente.
De sier det er spøk, men du hører ofte de typiske bemerkelsene.
Hvordan ble jeg slått av en jente?
Hun slo deg fordi hun er bedre.
Det handler ikke om å være mann eller kvinne.
Du er briljant, Ana.
Det burde anses som noe som er normalt.
Vi er tross alt alle folk.
Ana representerer post-feminisme.
Hun snakker aldri om å være kvinne.
-Hun har normalisert en situasjon. -Hun har normalisert det.
Hun viser aldri til seg selv som kvinne. Hun er en rytter.
Jeg tror den største endringen har vært
å gå fra å være "jenta på banen" til en rytter på banen.
En rytter som vinner løp, mesterskap, en rytter man må passe seg for.
I dag en pilot som skiller seg ut fra resten på banen.
Ser ut til at Ana Carrasco ikke ville at at paddock-jenta skulle holde paraplyen.
Rytteren fant en smart, oppfinnsom måte å stille spørsmål ved
rollen til disse jentene på.
Til nå var det standard praksis ved starten av et løp,
men vi vet ikke hvor mye lengre dette varer.
Jeg brakk albuen min da jeg var ni, det var min første operasjon.
Deretter kragebeinet, skulderen.
Jeg hadde mindre skader nesten på daglig basis.
Skulderskaden min var ganske tung fordi den skjedde på et tidspunkt
i karrieren min som var komplisert.
Og det var det som jeg gjorde at jeg trakk meg fra Moto3 verdensmesterskapet.
Det er som å se på noe som ikke er ekte.
Du er hjemme, slår på TVen, og du ser på henne.
Og så ser du hvordan hun faller.
Hva skjedde? De skiftet bilde.
Er hun skadet?
Og så når de sier at hun har brekt skulderen...
...blir jeg helt nummen.
Skulderen hennes var så hoven at de ikke kunne operere.
Det var forferdelig.
Så opererte de og hun rehabiliterte hjemme.
Det var en tung sommer for henne og for alle.
Skulderskaden,
det faktum at sponsorene hadde sviktet henne året før.
Jeg så på henne og spurte meg selv hvorfor vi må gå gjennom dette.
Dette var ikke rett for en jente på hennes alder. På hennes alder
burde hun være ute og ha det gøy med venner,
ikke lide på et sykehus.
Det var en stygg skade, legen sa jeg kunne glemme mesterskapet,
glemme å fullføre.
Han sa det ville ta to år å komme seg.
Så åpenbart så var det som å si,
det var som å si at jeg aldri ville konkurrere i et mesterskap igjen.
Det var tungt for henne og for alle.
Du ser at hun har lyst til å klare noe og til slutt
klarer hun det ikke fordi det er så mange problemer.
Du vet ikke om hun til slutt klarer det eller ikke.
Det var et forferdelig år. Hun gråt mye, mistet temperamentet,
men når du så styrken hun hadde
når hun reiste seg, forlot sykehuset,
og begynte å trene.
De fortalte henne at hun ville bli liggende i seks måneder,
men etter kun to måneder var hun på sykkelen igjen.
...Grand Prix vinner i Indianapolis, tilbake i 2015,
og gjør sin debut her på banen.
Og ut!
I Anas kategori, som kan kalles verdensklasse-kategorien
er det flere risikoer.
Selv om de ikke kjører like fort, er det mer fysisk kontakt.
Generelt har alle løpene i denne kategorien vært...
...like tunge.
Rytterne er veldig unge
og de vil vise frem talentet sitt.
Noen ganger overdriver de når de tar risikoer.
I det han dukker mot sidelinjen...
Han faller!
Og det er drama han har samlet!
Og for et trekk!
Og det er utsletting Ned på sidelinjen.
For å være ærlig, tenker jeg aldri på risikoene jeg tar
når jeg setter meg på sykkelen.
Jeg er tilfreds med det faktum og jeg forstår
at vi risikerer livene våre i denne sporten,
men jeg tenker aldri på at dette kan bli siste gang.
Kan det skje? Ja, men vi stopper aldri opp og tenker oss om.
Dessverre, opplevde jeg det på nært hold.
Luis Saloms død.
Jeg var veldig nær ham.
Så....
...alt det påvirket meg personlig.
Det er spesielt tungt for familien.
Du ser at noe helt skjedde med noen som var nær.
Han var en Moto2 verdensmester som døde for tre...
...ja, tre år siden, i 2016. Her i Montmeló.
Så...
...å tenke at det er farlig hjelper deg ikke
å kjøre fort eller å vinne.
Alle er klare for start her i Portimão for det 7. løpet i denne 2017 sesongen.
García har nummer 41. Ana Carrasco er tredje, med nummer 2.
En flott start for García, som er først ute.
Ana Carrasco tar igjen på sin Kawasaki Ninja 300,
Gjenkjennelig på grunn av de gule felgene.
Tre ryttere i front: Marc García, Dani Valle og Ana Carrasco.
Ana kjemper enda, og inntar andreplass,
nå tredjeplass.
De tar hverandre igjen konstant.
Tre runder igjen, det er fortsatt en nær kamp mellom García, Valle og Carrasco,
alle kjemper om seieren.
Siste runde nå og Carrasco ligger foran,
men kun med noen få runder igjen, tar García og Coppola initiativet igjen.
Vi får se om Ana har noe i ermet.
Ja, hun gjør det meste av Yamahaens slippstrøm
for å krysse målstreken på førsteplass.
Dette er virkelig en episk avslutning.
Ana Carrasco har høstet belønningen.
Hun har blitt
den første kvinnen til å vinne et motorsykkel-verdensmesterskap.
Seksti år med racing måtte gå forbi
før vi kunne bevitne dette historiske øyeblikket.
Den første kvinnen som vinner et motorsykkel-verdensmesterskap.
En dag som skal huskes, en som allerede har skapt motorsykkelhistorie.
Da hun vant, var det som at hun var på vei tilbake.
Jeg var med søsteren hennes når det var over.
-De var et annet sted. -Vi klarte ikke å tro det.
De kom alle sammen løpende til podiet.
Jeg klemte ingen eller noe. Jeg gikk liksom i søvne.
Det føltes som...
...Det føltes som at jeg hadde dødd og kommet til himmelen. Utrolig.
Følelsen en far har
når han ser hva barnet hans har oppnådd etter all innsatsen.
Carrasco!
Det var gleden av å se at hun hadde nådd målet sitt,
men uten å tenke på at hun kom til å være den første kvinnen
eller viktigheten på internasjonalt nivå.
Det som gikk gjennom hodet mitt var...
...hvor lykkelig hun ville være.
...Den personlige nytelsen hun ville føle i det øyeblikket.
-Uttrykket hennes sa alt. -Det var målet hennes.
Ana Carrasco!
Ana! Ana! Ana!
Om du kan kjøre raskt en gang
uten problemer,
kan du teknisk sett gjøre det to ganger.
Så tre, fire, fem, seks ganger.
Det er verdt det å investere i den personen som individ,
og fordi du vet du kan jobbe med dem og skape et prosjekt.
Prosjektet var satt opp.
Begrensningene handlet ikke så mye om Ana, men heller
den tekniske og menneskelige strukturen bak det for å sikre at hun vant.
Jeg trodde aldri vi ville finne et lag
Som trodde på en kvinne som verdensmester.
Det var det jeg ønsket hele livet.
Når vi drar på løp snakker vi aldri med henne
om motorsyklene.
Ellers forstyrrer vi arbeidet hennes. Ytelsen.
Vi oppfører oss som foreldre: vi støtter henne med kyss og klem.
Det er alt.
Hun vet at vi er der for henne og det er alt.
Laget tror på at en kvinne kan vinne. Det gjør de absolutt.
De er forpliktet til henne.
Og rytteren deres er Ana Carrasco.
Mario er ansvarlig for telemetri og er sjefstekniker.
-Føles stivt, hva tror du? -Kanskje.
Jobben hans er å tolke hva jeg sier.
-Jeg syntes enda den er hard. -Gjør du?
-Bak og front. -Men, var det ikke en endring?
Ja, sykkelen kjører bedre, mye greiere.
Jeg føler ting på banen, på sykkelen,
og han er den som bestemmer hvordan det skal forbedres.
Vi trenger mer spor.
-Men siden banen er litt... -Nei, ikke vær for sikker.
Når jeg akselerer mye er det som at...
Det er rart. Sykkelen er som et levende vesen.
Den forteller deg alltid noe. Hver fargede linje betyr noe.
Basert på de verdiene, analyserer du det og handler.
Jeg er sjefsmekaniker.
Fleky er fantastisk.
Det finnes ingen andre ord.
Jeg lærer Mara
hvordan det fungerer og hvordan man driver, fordi Mara
har bakgrunn innen motorcross.
Fleky har vært en velsignelse for meg.
Han foreslår hvordan man skal håndtere sykkelen, hva som må gjøres.
Han er ansvarlig for det tekniske.
Bra, gå for det! Jesus!
Mara er fantastisk.
Mara er en herlig person, hun er morsom og hardtarbeidende.
Hun er profesjonell.
Hun er et ess, den smarte av oss.
Perfekt.
Jeg tror det er fordi Jordi er den hun avhenger av mest.
Vi må holde trykket oppe.
Spesielt følelsen av at løpet allerede er i gang.
Få en følelse for alt. Vi har ikke kjørt på seks timer.
Du er i midten, hva? Tar ingen sjanser.
Jeg må ha hjelp av noen til å jorde meg.
Han er den roligste personen,
han er rolig i de mest stressende øyeblikkene.
Han er til syvende og sist den som roer ned laget.
Han passer på at alle gjør jobben sin, selv om situasjonen
er litt stressende og kritisk.
Han roer meg ned. Jeg vet at uansett hva som skjer,
så går jeg alltid ut avslappet og vet hva jeg må gjøre.
Du kommer ut først, to ligger bak deg.
Om du kommer ut sist, ligger seks bak deg.
De vil ligge bak deg, så du kommer ut først.
Uansett hvem som følger deg.
De har et flott forhold. Ana avhenger mye av han.
Han får henne til å slappe av, og det er godt for henne.
Han gir henne selvtillit.
Du finner slippstrømmen eller ser etter den, sånn er det.
-Jeg gir alt. -Kjør som en gærning.
-Så får vi se... -men gi alt, ok?
Han bringer virkelig ut det beste i meg.
Jordi er som en far for Ana.
Ja. Hun er virkelig viktig for ham.
Faktisk, sa Anas far
en gang til ham: "Pass på henne som om hun var din egen datter."
Mario, trykket bak eller foran har ikke gått ned, hva?
De er like eller økt. De var på 2.44. Mara?
Gi Mario dekk-trykket.
-Foran eller bak? -Hold det foran.
-La de følge deg om de kan. -Ok.
Men rolig, gjør det du vet hvordan du gjør.
At Ricky ble med i teamet
som trener, var også til stor hjelp.
fordi tross alt, er han tidligere rytter,
han vet hvordan man skal håndtere mange ting på mange nivå.
Det var hans bidrag.
Det er ingen hull i veien her. For å unngå å tenke på dem,
pass på at sykkelen ikke beveger seg.
Ikke vent på hull ellers reagerer ikke hodet.
Du bremser her, setter deg fast, så er du ferdig.
Du traff det ikke, men du kan kjøre sakte.
Jeg venter på det for å gjøre dette, så akselerer jeg.
Det er et punkt...
Hold sykkelen rett og beveg deg som vi sa,
men ikke senk overkroppen, bare hele hoften.
Ricky forteller deg nå, så kan du se det for deg, ok?
La han si det han må så ser du det for deg.
I en lang sving, er det viktig tå få kneet ned raskt.
Slik vi sa.
Sett det ned før, så snurrer du som en kompassnål.
Ana hadde aldri tatt i bakken.
Hun hadde aldri kjørt motorcross eller flat track eller noe.
Vi begynte fra bunnen av.
Vi jobbet kropp mot kropp, som hun syntes var vanskelig.
Hun ville vinne ved å kjøre fort,
kjøre fra alle, men sånn er det ikke.
Det kan skje en gang, men vanligvis kjemper du om plassen.
Hold fast!
Tettere!
Kom igjen, gå for det! Beveg deg inn!
Kom igjen, gå for det, Ana!
Der har vi det!
Sånn ja!
For meg er dette laget
så viktig i karrieren min og i livet mitt.
Om folk skal yte maksimalt, må de føle seg komfortable.
En del av jobben er å skapet det miljøet, eller å prøve
å skape riktig arbeidsmiljø.
Enten kommer du overens med laget eller så fungerer det bare ikke.
De er mer som familie enn sjefer for meg.
Selv om jeg alltid tuller med det
har jeg faktisk syv fedre og syv mødre.
Vi følger Fleky, dette er vanskelig.
-Han går i skyggen. -Det er det jeg mener.
Vi kan ende opp i Murcia, alt er forbundet.
Vil noen ha et lykkearmbånd? Vi vil trenge det.
Det er for hell.
-Skal vi velsigne det? -De er allerede det.
Vi kjøpte dem her, og neste år vinner vi verdensmesterskapet.
Du kan ha den beste sykkelen, men om rytteren ikke er god
så kommer du ikke dit du vil.
Og du kan ha den beste rytteren, men om sykkelen ikke er riktig justert
kommer du deg heller ikke dit.
De trenger hverandre.
Selv om pianisten er briljant...
Om pianoet er ustemt blir det ingen musikk.
Dette er det mest finjusterte pianoet i kategorien.
Fy fader, kom her!
-Har du ringt faren din? -Jeg kan ikke, jeg må ha Wi-Fi.
Når jeg kommer inn er det mye bråk.
Og denne? Går du på innsiden?
Har du tatt på ny-veggen?
En rett linje.
Ser du fyren i Kawasaki skjorte? Jenta til venstre?
Rett der, stopp, og gå til høyre.
Dette er kun for superbikes, det er for mange meter til å prøve...
...og denne er lang, så,
Du stopper og bygger opp hastigheten.
I sporten vår, er Jonathan den beste superbike rytteren i historien.
Og jeg er heldig nok til å oppleve dette ved hans side.
Han kommer for å møte henne etter hver treningsøkt,
stiller spørsmål, viser interesse.
På torsdager går vi alle sammen på banen.
Johnny gir Ana veldig mye hjelp.
Både på og utenfor baneturen. På daglig basis.
Hun er veldig profesjonell,
men når hun kjører, ser det ut som at hun har det gøy.
Hun har det gøy av sykkelen.
Vi har et ordtak på engelsk:
"Når du smiler, så smiler verdenen med deg."
og av og til, bak hjelmen så ser jeg at hun smiler.
selv i de vanskeligste situasjoner.
Du kan se at hun virkelig elsker å kjøre sykkel, og det er herlig.
Jeg vet ikke hvordan dette forholdet startet, men det er utrolig.
De elsker virkelig hverandre.
Jeg kan se at det er gjensidig beundring.
Det er magisk.
De opplever seire og tap som om de var sine egne.
Johnny dropper alt for å se på Anas løp.
Han lar Japanerne vente, dataingeniørene...
..."Vent litt, snart tilbake."
Så går han, og ser på løpet som en gærning, som en hooligan.
roper som om jorda går under.
Om hun vinner tar han av. Om hun taper blir han så deprimert.
Han er som en fan. Akkurat som en hooligan. Utrolig.
Kom igjen!
Han har et annet syn på Ana. Han vil at hun skal vinne.
Jeg kan si ting til henne fra utsiden banen, men om det er kaldt
eller banen er glatt fordi det ikke er gummi eller uansett,
så sier han det, jeg kan ikke.
Når han ser noe rart eller potensielt farlig
løper han til boksen og sier, "Ana, jeg anbefaler at du gjør dette."
Avhengig av hva Rea sier,
så tilpasser vi det i kategorien
med kraften og dekkene våre.
Da ser at han gjør ting for å hjelpe meg
å ville bli bedre og forbedre meg hver dag.
Om jeg må fokusere på noen eller hvordan jeg vil være,
Ville jeg vært som ham.
-...om natten? -Ja.
Jeg tror at i morgen har vi solen. Vi starter klokken tre.
Hun har nummer to.
Det er der, til venstre.
Se selvsikker ut og ikke stopp. Som at du vet hvor du skal.
-Ikke engang brems. -Trikset er å ikke se på dem.
Du må se overbevisende ut når du gjør ulovlige ting.
Ikke se på fyren, kjør rett gjennom.
Som om du har vært her tusen ganger.
Dette er hjemmet ditt.
Så kaster de meg i fengsel når denne dokumentaren kommer ut.
For å virke tvilsom.
Kom igjen, din tur til å jobbe.
Målbevissthet.
Det er her til høyre. Kjør rett fram.
Ikke se på ham.
Fort!
-Ikke se, hva? -Ikke se.
Kom vi gjennom?
Du har gjort noe ulovlig for første gang.
På banen.
Ja, her på denne banen.
Hvordan konsentrerer du deg under et løp? Hva gjør du?
Hva tenker du på på sykkelen?
Jeg tenker at det bare er trening og at jeg er for meg selv.
-Hva sier foreldrene dine? -At jeg er best.
Kom igjen!
Du skulle være verst, hva?
Hei, og velkommen til Superbike verdensmesterskapet 2018.
Vi er i Donington Park i Storbritannia.
I det tidligere løpet holdt i Imola, dominerte Ana Carrasco fullstendig
og hun er nåværende Supersport 300 verdensmester.
I dag er hun tilbake igjen fra startposisjon.
Vil 21-åringen fra Murcia ta seieren igjen?
Førsteposisjon på startstreken for Carrasco, Meuffels og Pérez.
Mesterskapet ledes av Ana Carrasco på sin Kawasaki Ninja,
et mye mer solid partnerskap enn fjoråret.
Dette årets sykkel har høyere sylinderkapasitet og akselerasjon,
men det er ikke det som utgjør forskjellen,
det er mange sykler som henne på startlinjen.
Forskjellen er at i går, lørdag, knuste Ana Carrasco
Meuffels' score med 48 ms og guffet på til ny startposisjon.
Vi tror det kan være vanskelig for Ana å vinne igjen
med så absolutt autoritet slik hun gjorde i Imola.
For henne vil nøkkelen være å lede, helt fra start,
men sjekk ut rivalene hennes:
Meuffels, Pérez, Loureiro, Sánchez, Deroue, blant andre.
Supersport 300 er en kategori hvor ingenting kan tas for gitt.
Konkurransen mellom disse unge rytterne er intens,
de er villige til å gjøre seg kjente i motorsykkelverdenen.
Vil Carrasco takle presset og holde ledelsen?
Det er umulig å si hva som vil skje nå.
Lyset er av og årets fjerde
World Supersport 300 løp er i gang her i Donington Park.
En utrolig start fra lederen, som benytter seg av posisjonen sin
til å få noen meters klaring fra rivalene.
En utrolig start for Ana.
Koen Meuffels, Mika Pérez og Borja Sánchez godt plassert
etter første sving, men ikke helt nok, fordi Carrasco
leder allerede løpet.
Ana imponerer med den intense rytmen,
og legger Meuffels bak seg.
Ana lager litt av et mellomrom.
Carrasco viser hva hun allerede har vist i treningen:
ingen har mer rytme enn henne.
Tross alderen, husk at denne rytteren
allerede holder flere motorsykkel titler i Spania:
Første spanske kvinne til å score poeng i verdensmesterskapet i Malaysia.
Hun var også første spanske kvinne som vant et world speed løp
som var i Portimão i fjor.
Eller det hun gjør nå: å være absolutt ledende
i Supersport 300 verdensmesterskapet.
Carrasco river seg gjennom enda en runde,
hun har en fordel på 4.5 sekunder foran rivalene.
Det er ganske uvanlig tå se så mye avstand i denne kategorien
mellom første og andre klassifiserte ryttere.
Ingen kamp å kjempe her, verdensmesterskapet setter en rytme
de andre ikke kan holde tritt med.
Carrasco har fullført et utrolig løp nok en gang.
Fra start til slutt, akkurat som i Imola.
Hun setter rytmen,
med absolutt null behov for slippstrømmen.
Bare henne og Kawasakien.
Sammen har de sikret enda en ubestridelig seier.
Ana Carrasco tar førsteplass i mesterskapet med 73 poeng.
22 over Grünwald og 27 over
Scott Deroue, som er tredje klassifiserte rytter.
Neste dato blir i den Tsjekkiske republikk fra 8.- 10. Juni.
Vil Carrasco klare å holde fast på denne store fordelen?
Ana, andre seier på rad. For et løp her i Donington!
Det er utrolig for oss. Jeg syntes vi gjorde en veldig god jobb.
Det er virkelig godt for oss og for mesterskapet.
Jeg vil si takk til hele laget,
til Kawasaki og alle folkene jeg har rundt meg.
Også til familie og venner som følger meg hjemmefra.
Som mor, opplever jeg alle vanskelighetene hun møter
og jeg har sett henne oppnå noe nesten umulig.
Du nyter det på en måte,
det er utrolig, du vet ikke hvordan du skal forklare det du føler.
Ikke så mye for deg selv,
men for hvordan hun er blitt belønnet,
men jeg føler også en utrolig tilfredshet som kvinne.
Å kunne si, "Bravo for datteren min."
Hun kan kjempe for målet sitt.
Tross alle vanskelighetene og de tøffe tidene hun har gått gjennom.
Hun visste hvordan hun skulle takle det og nådde målet sitt.
Og for å vise verdenen at en kvinne kan klare det.
Det føles som at jeg har vunnet to priser
for å si det slik.
Jeg er utrolig fornøyd både som mor og som kvinne.
Etter å ha vunnet to løp, endret regelverket seg.
Fra da av,
gjorde endringen ting verre for meg.
Vi måtte legge mye ballast på sykkelen og jeg led som resultat.
Det kom en regel om"rytter-vekt".
Motorsykkel pluss rytter. Om vekten ikke var riktig, la de til kilo.
DET NYE REGELVERKET BETYR AT SYKLENE TIL LETTERE RYTTERE MÅ HA EKSTRA VEKT
OPP TIL DA,
VAR ANA FØRSTE KVINNE TIL Å LEDE ET VERDENSMESTERSKAP
DET NYE REGELVERKET PÅBYR ANA Å LEGGE TIL 12 KG VEKT PÅ SYKKELEN
12 kg ekstra på en sykkel er dødvekt som endrer tyngdepunktet.
det dytter deg utover i svinger, du kan ikke bremse.
12 kg muskler for å snu en sykkel er ikke det samme som dødvekt
som kødder med deg i hver sving
Ting ble veldig tungt.
Vi gikk fra å vinne, rakt frem
til å slite med å være i topp ti listen.
Jeg tok det veldig ille.
Jeg så hvordan jeg gradvis tapte poengserien jeg hadde vunnet.
De tok meg igjen og det ble færre og færre løp.
Så det var virkelig pinefullt.
Vi tapte når seieren hadde vært vår hele året.
I noen av løpene var det veldig vanskelig for oss å bremse eller snu.
Vi ledet allerede mesterskapet,
men å opprettholde det var ikke lett til slutten av året.
Åpenbart er det veldig vanskelig å vinne et mesterskap,
men jeg tror at å holde seg på topp er enda vanskeligere.
Presset Ana var under
Fra halvveis inn i året til slutten, er ikke lett å håndtere.
Du holder på å skape historie.
Her kommer gruppen, Scott Deroue er helt klart i ledelsen.
Det ser ut som at Supersport 300 verdensmesterskapet
ikke avgjøres her i Portimão,
men faktisk ser denne kategorien mer åpen ut enn noensinne.
Den nederlandske rytteren gjør det meste ut av mulighetene til å holde på tittelen
En seier vil plassere ham 5 poeng foran Carrasco,
som hadde en forferdelig start og har gått ned til 17. plass.
Vi ser at hun prøver å få igjen plassen sin her.
Deroue, på en annens ide, har et utrolig løp.
Han vil holde trykket oppe for spanjolen i mesterskapet.
Ana har mistet poeng i de siste løpene som kan være avgjørende
for å vinne mesterskapet eller ikke.
En fantastisk seier fra Deroue i hans første seier så langt i år.
Langt foran Carrasco, som til slutt kommer på en 11. plass.
Tross alt, er hun enda i ledelsen,
foran Deroue, Pérez og Grünwald.
Hun når siste event med 90 poeng.
ti poeng over Deroue, som ligger på andreplass etter seieren.
Og 18 over Mika Pérez, som ligger på tredjeplass.
Magny-Cours fra 29. September til 1. Oktober,
hvor vi finner ut hvem som blir den nye verdensmesteren.
-Anita... -Hva skjer?
Jeg er her allerede, ok?
Ja, vi er der om rundt fem minutter.
-Greit, jeg skifter. -Vi sees inne på gymmen?
-Ja, ok. Vi sees senere. -Greit, sees senere.
Vi er her.
Jeg sender en selfie av alle til gruppen.
Så de ser at vi jobber.
Skriv "Meg og skyggene mine."
Jeg gjør det nå og ser hva de sier.
Fysisk trening er alltid den vanskeligste delen av økten.
Vi legger inn timesvis med sykkel, gym og styrketrening.
Før-sesongen og sommeren
er spesielt tunge,
med fem eller seks timer intens, daglig trening.
Jeg tror at fysisk, må ryttere være fullstendig forberedte.
De må ha raske reflekser
Og evnen til å gjøre avgjørelser i 200 km/t
på kun et sekund,
krever at fysikken din er på et nivå
som lar deg tenke rolig.
Å være i fysisk god form før et løp
er grunnleggende om du vil være kompetitiv under et helge-event.
Kom igjen, Ana, klem hardt når du er ferdig.
Femten.
ANA ER ØVERST RANGERT I ÅRETS SISTE LØP.
HUN FØLGES AV DEN NEDERLANDSKE RYTTEREN SCOTT DEROUE,
KUN TI POENG BAK
I DETTE AVGJØRENDE LØPET, VIL DEROUE VÆRE FØRST PÅ STARTSTREKEN
ANA VIL VÆRE LANGT BAK, PÅ 25. PLASS
ANAS SJANSER FOR Å VINNE MESTERSKAPET ER SMÅ
Vi drar til Frankrike, det siste løpet
men ledelse på ti poeng sammenlignet med det andre.
Pokker eller, hun kan bli verdensmester. Det er mulig, sant?
Det var en veldig stressende helg.
Jeg ville ikke møte noen.
Tro på deg selv.
Først måtte hun gå opp noen posisjoner for å kunne få tittelen.
jeg tror tittelen ble omtvistet av fire personer.
Det var ganske komplisert.
Det var 25 av oss på startstreken.
Rivalen min, Deroue, klassifisert til andreposisjon
var på startstreken.
Ideen var at om han vant løpet, måtte jeg få tredjeplass
med en start i 25. posisjon.
Det er tungt.
Her er Ana Carrasco, 25. posisjon på startlinjen.
Mye jobb å gjøre her.
Det kommer seg!
Det viser seg at jeg vant tilbake posisjoner i løpet.
Med fire eller fem runder igjen, brakk Deroues gir.
Girspaken hans brakk.
Et teknisk problem for Kawasaki rytteren!
Ok, da var en ute.
Pérez var på andreplass,
men om han fikk første, ville han slå Ana med et poeng.
I det jeg fikk plassen og han var på topp,
Endret førsteplassen seg hele tiden.
De tok siste sving...
...og Pérez avsluttet på andreplass.
Dani Valle tar sin første seier.
Mika Pérez avslutter på andreplass.
Er det nok for tittelen? Nei, det er det ikke!
Carrasco tar World Supersport 300 tittelen
med et eneste poeng!
Jeg vant mesterskapet med ett poeng.
Ja!
Jeg visste ikke når jeg krysset målstreken.
Alle fotografene var der, TV Crewene.
Selvfølgelig visste jeg ikke om jeg måtte stoppe eller ikke.
Og når jeg kom
Så jeg en fotograf jeg har kjent i evigheter og spurte:
"Vant jeg eller ikke?"
Og han sa, "Ja, ja, stopp."
Det var da jeg fant det ut.
Kona mi løp som en gærning.
Jeg kunne ikke løpe.
Jeg gikk,
og i det jeg gikk, hadde jeg følelsen av at hvert skritt
var utrolig langt, som om det var fem meter.
Jeg følte meg som en helt annen person inni meg.
Ana Carrasco!
Noen sir at den viktigste dagen i livet er når barnet ditt blir født.
For meg er dette mye mer viktig enn når de ble født.
Når de blir født,
er du spent for å ha barn,
men til sist er du den egoistiske.
Det handler ikke om dem, du gleder deg til å kjøpe dem ting,
men å ha et barn
er en egoistisk avgjørelse som par tar.
Så når barnet ditt blir verdensmester etter å ha slitt selv,
og møtt alle utfordringene hun har hatt,
grått slik som hun har,
kanskje ikke kunne ha kjørt igjen,
det finnes ingen pris for det.
Alle pengene i verden kan ikke kjøpe det.
Det er den ultimate belønningen for meg.
Jeg trenger ikke at hun vinner flere løp eller noe.
Ana Carrasco, den nye Supersport verdensmesteren.
denne kvinnelige rytteren, kun 21 år gammel,
ble utnevnt som verdensmester i går etter å ha slått 38 menn.
Ana Carrasco går ned i motorsykkelhistorie.
Gratulerer, Ana, godt jobbet. Du endrer historien.
Carrasco baner vei, endrer motorsykkelhistoriens ansikt.
Denne unge damen lærer motorsykkelverdenen en lekse.
Dette hadde aldri skjedd før. En kvinne øverst på podiet.
Carrasco's utmerkelse endrer alt.
Motorsykling var en mannsdominert verden før Ana Carrasco kom.
Hun er Spansk, fra Cehegín i Murcia,
Og nå er hun del av motorsykkelhistorien.
De er alle menn på startstreken, utenom henne.
Ana har vist at det ikke er forskjell mellom menn og kvinner i racing.
For meg, var Anas seier i mesterskapet som at en barriere ble løftet.
Den første kvinnen som vinner et mesterskap, det er historisk.
Hun er den første kvinnen som vinner et FIM mesterskap.
Et verdensmesterskap.
Hun er kvinnelig verdensmester, men konkurrerer mot menn.
Til nå, hadde ingen oppnådd det hun gjorde.
Vel, Ana har skapt historie.
Det kan ikke benektes.
Jeg tror ikke den rekorden blir brutt.
Hun er en av en million med det hun har oppnådd.
Ana Carrasco!
Ana er første kvinne i historien til å vinne et verdensmesterskap.
Og det er en rekord.
Hun gjorde noe som...
...vil bli mer anerkjent og verdsatt
ettersom tiden går.
Hun skaper historie hver dag, fordi til slutt
er hun enda på toppen.
Hun gjorde det aldri for å bevise noe.
Hun gjorde det fordi hun elsket eventen,
hun jobbet hardt for det og ville oppnå et mål.
Og takket være det målet, har ting virkelig endret seg.
Hun er en kvinne som har endret noe i verdenen.
Den rekorden går ned i historien.
Femti år vil gå og den vil enda være der.
Derfor er disse øyeblikkene unike, de skrives ned i historiebøkene.
Arven hennes ligger i historiebøkene.
Jobben som er gjort av Ana og andre kvinner
vil skape en balanse.
Jeg tror det er takket være det de gjør.
Om en liten jente ser en motorsykkel og hun liker den,
så kan hun følge i andres fottrinn.
Det er tungt om du ikke har en rollemodell.
Ana Carrasco!
Det er et budskap til mange kvinner
at det er greit å komme hit.
Helt klart.
Spesielt fordi det betyr at
mange har sluttet å se forskjellen mellom...
..."en jente og en rytter."
Bare fordi hun er kvinnelig og har en vagina betyr ikke det
at hun ikke klarer det og det.
-Jeg har flyt, hva? -Ja.
Jeg sa jo det.
Hun har brutt ned barrierer.
Det hun gjør for motorsykling
har absolutt gjort motorsykling inkluderende for kvinner.
Dette året konkurrerer tre eller fire
kvinner i SSP300 verdensmesterskapet.
Det er flott. Jeg tar av hatten for Ana som viser at det kan gjøres,
men det hun har gjort er å vise
at du ikke må konkurrere, men du kan være verdensmester,
og hun kan være veldig stolt av det.
Ana har triumfert og flere kvinner konkurrerer.
Det var en før, og etter.
Om vi ser på datoene,
vil du se at etter Anas seier
og all mediadekningen,
er det flere kvinnelige atleter
som viser seg på TV innen fotball, basketball.
Så hun hjalp, men dette må fortsette.
Hun brøt
alle barrierene som måtte brytes ned.
Jeg tror at det Ana gjorde virkelig hjalp likestillingen.
Det viste at likestilling virkelig eksisterer, det er virkelig.
Det er ingen forskjell mellom menn og kvinner.
Jeg tror at dette har vært et virkelig skritt i riktig retning
og en klar oppreisning.
-Hvordan går det? -Jeg heter Nina.
Som sangerinnen.
Jeg ønsker dere alt vel.
Nå som hun har oppnådd dette, er det vi må gjøre
å holde det i gang, holde det i livet.
Ja, "Kjør som ei kjerring" greia.
Det brukes vanligvis nedsettende.
Du er ei dame, du kan ikke kjøre.
Faktisk, ble hun kvitt den bemerkelsen som pleide å eksistere.
Det var liksom riktig tidspunkt for å si:
"Det er teit."
Jeg kjører som ei kjerring og slår alle mennene i et verdensmesterskap.
Til syvende og sist, kjørte verdenmesteren som ei kjerring!
Hun har gjort sitt.
Dette er begynnelsen på en framtid
med likestilling som vil vise seg å være fantastisk.
En liten jente fra Murcia
som kjørte motorsykler og ville bli verdensmester,
en småby-jente uten midler og i en mannsdominert verden.
Alle ville sagt: "Nei, hun må være gal!"
Jeg klarte det.
Så hvis jeg klarte det, kan alle klare uansett hva de vil.
Det handler om arbeid, å ha troen,
utholdenhet, og å ikke kaste håndkleet når ting går galt.
Hadde jeg gjort det hver gang ting gikk galt,
så hadde jeg aldri blitt verdensmester.
JEG VIL DEDIKERE DENNE FILMEN TIL MINNET AV MIN VENN LUIS SALOM
OG OGSÅ TAKK TIL ALVAR GARRIGA FOR Å GJØRE DRØMMEN MIN MULIG
EN RAKUTEN TV PRODUKSJON