Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
"I sömnen var allt glömt.
Men då han slog upp ögonen och tanken hann ifatt
så kom han ihåg att...
utanför stugan, bortom bränningarna...
ovanför den likgiltiga himlen så lurade den jäveln.
-Kometen..." -Men älskling.
Det är... Åh, vad pretentiöst, du.
-Men det är ju... -Ja, jag tycker det.
-Högtravande. -Det är ju en roman.
Tanken är att det ska vara lite upphöjt.
-Hej, hur mår vi i dag? -Snälla, ta ut honom.
-Säkert? -Jag vill inte ha honom här. Tack.
Kom då, Räkan.
-Det var katten. -Katten?
Varför har ni en katt på avdelningen, mamma?
Han heter Räkan. Han kommer när det är dags.
-Det är inte dags än. -Nej, det säger jag med.
Men Räkan verkar inte hålla med.
En cigg nu, du.
Mamma...
Det är inte roligt.
Jag läser vidare här nu.
Har du ringt John?
Nej. Varför skulle jag det?
-Har han ringt dig? -Nej, varför skulle han?
-För att du är hans mamma. -Du är hans storebror.
Ja, men ring honom du, då.
-Nu läser jag vidare. -Ring honom för min skull. Snälla.
Tyst!
Försök att vila, mamma.
"Läkaren hade sagt att det inte såg bra ut. Det såg...
verkligen inte bra ut." Vet du vad, jag...
Jag hoppar lite.
-Det är väldigt... -Ta nåt som är lite lättsammare.
Jag tar nästa kapitel i stället.
"Havet låg spegelblankt nedanför klipporna.
Det var lugnt.
Alldeles för lugnt."
Försvinn ur mitt liv. Jag behöver inte dig längre.
Två: Jag hatar dig, din jävla bitch.
Och tre: Fuck you!
Fan, förlåt. Jag fattar inte. Varför säger han så?
Han hatar absolut inte henne
om han vill ha henne tillbaks. Varför måste jag ha den här?
Skit i den, då. Men jag har lovat jänkarna att de ska få bandet ikväll.
Vad spelar det för roll? Den här kommer ändå aldrig att landa.
Varför säger du så?
Man vet aldrig vilket casting som är biljetten till USA. Du vill väl dit?
Ja... Det vill väl alla. Men det betyder inte att...
Ja, men alla har inte "det".
Igor? Jag fattar att du är nervös för att det är ett stort bolag
och en hotshot-regissör, men det är de som vill se dig.
De har bett dig att sätta dig själv på band. Jag har inte tjatat.
De har redan sett dig, de gillar dig. Du är fantastisk.
-Nej. -Jo, det är du visst.
Jag skulle inte vara din agent om jag inte trodde på dig till 100 %.
Du är helt unik. Tro mig, jag vet.
Okej.
De har panik, så se till att naila det här.
-Jag har ett annat möte nu... -Jag skickar det när jag löst det.
-Vi hörs sen, då. Hej. -Hej.
Hej...
God morgon, alla. Hoppas ni har det bra.
Norge är här, ser jag. Hallå, Norge! God dag.
Vad jag har på mig, frågar nån. Det kan jag gärna berätta.
Den här tröjan köpte jag på Reely.
Och det är äkta kashmir. Jag älskar den.
Jag tycker i för sig oftast att...
Nej, det är typ inte okej att en tröja är så dyr.
Och den här var dyr. Säg inte det till nån.
Nej, men seriöst, jag är lite emot sånt. Men jag kan också känna...
Varför inte bara köpa en dyr och ha den och älska den i flera år
än att köpa 20 slit-och-släng-tröjor?
Och med tanke på tiden vi lever i just nu
så är det läge att tänka på klimatet och miljön och engagera sig
och liksom dra sitt strå till stacken.
Nog om politik.
Här är dagens fem utmaningar. Är ni redo?
Yay!
Wow! Gud, vad mycket kärlek jag får. Gud, vad ni är på i dag. Härligt.
Okej, de kommer här...
Olivolja. Så. Så fräser man upp det här ordentligt.
Vino, lite i pannan...
lite i kockens mage.
Sen får det götta ihop sig bara.
Luktar jävligt gott. Jag önskar att jag hade lukt-TV
men ni får föreställa er.
-Vad tycker du? Flyger det? -Det låter gott.
Det är gott. Jävligt gott.
-Är du okej? -Om jag är okej?
Du menar att det känns desperat att instagramma ut recepten
för att hålla intresset uppe?
Jag tänkte mer på att du halsar matlagningsvin klockan elva.
Jag måste hålla folk varma så de kommer tillbaks när skiten är över.
Jag måste ändå försöka... få ut mitt budskap.
-Och ditt budskap är? -Mitt budskap är...
Ät. Ät god mat. Jag vete fan.
Jag fick inte ens lägga ut menyn innan jag fick plocka in den igen.
Älskling? Jag blir sugen när jag ser ditt Insta.
-På vadå? -På... mat.
-Alltså maten du pratar om. -Och kanske lite på kocken?
Och på kocken givetvis.
Och på kuken?
Jahapp... Gick resan bra?
Ja, jag tog en taxi direkt till huvudkontoret.
-Har du pratat med din mamma? -Jag ska göra det.
-Hur mår barnen? -Vilka barn?
-De mår bra. -Jag saknar dem.
Fan, ligger du i badet?
Ja, det gör jag.
Det ser lyxigt ut.
Jag försöker slappna av lite innan nästa möte.
-Är du naken? -Nej, jag har kläder på mig.
-Varför har du det? -Bra fråga.
Varför skulle jag ha kläder på mig när jag badar?
-Vet inte. Det vore en sjuk fetisch. -Är barnen där? Så jag får säga hej.
Bosse? Lilly? Mamma vill prata med er.
De verkar ha nåt jättemycket viktigare för sig nu.
Ja, ja. Men vi hörs lite senare.
Jag älskar dig.
-Jag älskar er. -Puss.
Späckhuggaren.
Ett mycket socialt däggdjur som umgås aktivt och jagar i grupp.
Att alla medlemmar deltar är avgörande för deras överlevnad.
Till skillnad från andra arter är honorna dominanta.
Och bandet mellan honan och hennes avkomma beskrivs som unik.
Men till slut försvagas det bandet.
När den unga späckhuggaren är mogen ger den sig av på egen hand...
-Vad är det? -"Vad är det"?
Är det så man svarar sin mamma när hon ringer?
-Vad vill du? -Jag vill se dig.
Varför det?
För att jag har saknat dig. För att du är fin att se på.
Är jag fin att se på?
-Du, jag är din mamma. -Okej...
Jag är hellre intressant än fin att se på.
Det ena utesluter väl inte det andra?
Visste du att orcas är de mest sociala djuren i hela världen?
Nej, det visste jag faktiskt inte.
Deras jakttaktik går ut på att alla är deltagande.
Det är avgörande för deras överlevnad.
Mamman och dottern har extremt starka band.
Som inte bryts förrän dottern lämnar mamman för en ny grupp likasinnade.
Och sen brukar det sluta med att mamman dör i sin ensamhet.
Okej...
-Vad? -Nej, inget.
Det var... lite att smälta bara.
Felicia...
Tycker du att jag har övergett dig?
Jag pratar om späckhuggare, mamma.
Du vet att jag finns här om du känner dig ensam.
-Vad menar du? Pappa är ju hemma. -Jag menar inte...
Jag menar ensam i... Ja, vad fan säger man?
I själen liksom.
Men alltså, är du full eller?
-Jaha, vad är det för fråga? -Du är så flummig.
Jag försöker bara vara lite existentiell och känslig.
Whatever. Jag ska i alla fall gå och duscha.
Okej.
Men vi hörs lite senare. Pratar vidare om det här.
-Sköt om dig. -Okej.
Försvinn ur mitt liv. Jag behöver inte dig längre.
Två: Jag hatar dig, din jävla bitch.
Och tre: Fuck you!
Vafan?
-Hej. -Hej.
-Vad gör du? -Jag håller på med en grej bara.
-Kan inte jag få ringa dig sen? - Gör du nåt kul?
Kan man inte få prata med sin bästis i två sekunder? Jag behöver det.
Har det hänt nåt?
Nej, inget speciellt, förutom att jag håller på att... tappa det.
Jag har tömt Netflix, HBO, Viaplay, Hulu. Jag har sett allt.
Brorsan fick mig att kolla på Sopranos.
-Fet serie. -Fet? Det är 86 avsnitt!
Det är 86 timmar av mitt liv!
Det är liksom...
86 timmar.
Sen har jag fyllt fem Sellpy-påsar.
Försöker rensa ut och göra lite fint här hemma.
Det känns ju lite meningslöst, men... Ja...
Man försöker ju liksom tänka framåt och sådär.
Ja, sen... har jag beställt nya kuddfodral.
Jag tror det är typ japanskt mönster.
Du vet såna där magnoliaträd.
-Igor? -Mm?
Hallå? Jag pratar med dig. Igor?
-Igor! -Du får skicka en bild sen.
Nej, vet du vad? Vi... Ring mig sen bara.
Nej, förlåt. Det är bara att jag är supersen med en casting.
Och det kan hända nu.
Sofie sa att de ringde från USA och: "We love this guy."
Men sen är de ju amerikaner och lovar guld och så där...
Lycka till med det. Jag försöker slå nån idiot på Wordfeud så kan vi...
Förlåt, jag är sämst nu. Vi hörs sen. Hej.
Vad är det som skrämmer dig mest?
Att hon får sitta framför datorn hela dagarna. Det skrämmer mig.
Vet du vad som händer där ute på nätet?
Nej. Berätta.
Alltså... Hur menar du att jag ska...?
Jag kan inte berätta allt som händer där.
Men så mycket kan jag säga att det inte är fakta som cirkulerar.
Folks teorier blir hennes sanning.
Du vet ju hur de är i den åldern. De suger ju åt sig saker som svampar.
Jag får ingen kontakt med henne.
Nej... Vad säger pappan, då?
Åh, han är så jävla korkad.
Eller, han är inte... Han är inte dum, men han är...
Ja, vad ska man säga? Emotionellt efterbliven.
Jag kan inte prata med honom.
Men... Kände du så när ni levde tillsammans också?
Eller är det nåt som har kommit nu efter skilsmässan?
En mer bekräftelsesökande man får man leta efter.
Han skulle ha bekräftelse hela tiden.
Men det är ju inte min separation vi talar om utan min dotters depression.
Ja, jo... Men hon är väl inte diagnostiserad?
Hon har aldrig tid att prata, hon har inga vänner.
Frågar jag hur hon mår svarar hon med miljöförstöringsstatistik.
Jag kan diagnostisera henne här och nu. Hon är deprimerad.
Okej...
Vad gör dig lycklig, Sofie?
Ja... Vad fan gör en lycklig liksom?
Vad gör dig lycklig?
Ja, det är väl... Det är väl inte riktigt så vår relation ska fungera.
Men...
Om du blundar...
och tänker efter vad som gör dig...
riktigt, riktigt lycklig och glad.
Blunda.
Vad tänker du på?
Nej...
Jo, jo. Vad är det som... Vad är det som cirkulerar i ditt huvud, Sofie?
Jag vet inte.
Okej, det är bra.
-Flisan! -Felicia!
Fika.
Vänta, mamma.
Aj!
Helvete!
Fan, vad varm...
Aj! Aj aj aj...
-Felicia? -Vad?!
Kan du inte komma ut och fika med mig?
Varför det?
Det kan vara bra att umgås med människor.
Du sitter ju framför datorn hela tiden.
Felicia?
Jag ställer den här utanför dörren, om du blir sugen.
Aj, fan!
Kunde du inte sagt att den var varm?
Så. Nu är jag här, mamma.
Har du ringt John?
Var det skönt att vila?
Hur är det med Felicia?
-Det är bra. -Är det det?
Mm. Ska jag läsa lite för dig?
Är det bra mellan er?
-Ja, mamma. -Får jag prata med henne?
-Felicia? -Men Gud, vad är det?!
Kan du ringa upp farmor på datorn?
-Varför det? -För hon vill prata med dig.
Jag har ingen lust att prata med henne.
Nu ringer du upp farmor på datorn!
Hej, farmor.
Hej på dig, lilla gumman. Hur är det?
Ja, världen har ju aldrig mått bättre.
Eller jo, för typ 300 år sen innan vi lärde oss förstöra allt som är fint.
Du ska vara glad att du slipper den här skiten snart.
Det verkar som att du har lyssnat lite för mycket på Greta...
Greta är mellanmjölk, farmor.
Jävla, usla, dåliga...
-Pappa, vi ser dig. -Va?
Jag tror att det här var världens sätt att säga:
"Stopp! Kolla vad ni gör med mig. Jag brinner."
Så vi ska sluta bara tänka på oss själva hela tiden.
Jag kan tycka att det är så viktigt
att ta hand om sig själv för att kunna ta hand om andra.
Så varför inte bara ta tio minuter om dagen
och unna sig själv nånting? Och verkligen bara ha lite me-time
kvalitetstid med dig själv och göra nåt bra
och skönt.
Den här fuktmasken är helt underbar, jag är besatt.
Och den kan bli er.
Inte just den här som hänger på mitt ansikte, det vore lite ofräscht.
Men... Jag har en till.
Så skriv varför ni vill ha en sån här i min feed så skickar jag en till er.
Det jag tycker är bäst med den här, om jag ska vara helt ärlig
jämfört med typ syre...
Pappa outade precis min graviditet inför mina 200 000 följare.
-Han gjorde vad? -Pappa. Vår pappa.
-Han skriver på din blogg? -Med caps, som att han skrek det.
Hur fan hittade han till din blogg?
Han hittade inte ens hem från affären för 28 år sen.
-Fattar du vad det här betyder? -Att han är tillbaka?
Att jag kommer att förlora mina sponsorer.
Jag är körd. Jag har ju mörkat min graviditet i typ åtta månader.
Om mina följare fattar att jag är på tjocken nu, så har jag inget jobb.
Singelmorsa och arbetslös. Perfekt! Snyggt jobbat.
-Ja... -Verkligen. Fuck.
Ingen kommer att vilja betala för en mammavlogg till.
Okej, men kan vi bara backa lite
och prata om att vår pappa har dykt upp från graven efter 28 år?
Och skriker på min feed! What the fuck?
Vafan... Jag trodde han var borta för gott.
Nej, han är tillbaka. Vad fan gör jag nu?
Du har ju velat lägga ner din influencerkarriär i fem år.
Det här var väl lite hjälp på traven kanske.
Vadå, ska jag tacka pappa för att han puttade mig över kanten?
Nej, jag menade inte så. Jag är inte oroad över dig och din karriär, Vida.
Jag är mer oroad över att vi behöver ha pappa Allan i vårt liv igen.
Shit!
Nu måste jag mejla solsemester67 och bara: "Vad i helvete, pappa?"
-Det hette han inte! -Jo, det är hans nätalias.
-Jag orkar inte! -Jag orkar inte.
Fan alltså...
Var är du nånstans?
Jag är på jobb i Madrid.
-Går flygen dit fortfarande? -Inte så många, men några.
Så du måste vara i Spanien exakt nu och jobba? Låter lite svettigt.
Det är svettigt, kan jag säga.
Aja...
Alltså, fuck... Jag måste städa upp den här skiten
och typ gå och skita. Men jag kan ringa dig sen.
Ja, uppdatera mig, då.
-På vad? -På hur det går med både och.
Okej, hej då. Vi hörs sen.
Puss, love you, hej.
Vafan...
Hej, Vida.
Jag blev så...
glad när jag förstod att du var gravid.
Hallå, Vida!
Vad kul att du är gravid!
Nej...
Vida...
Gratulerar.
Jag tänker på Igor.
-Allan? -Ja...
-Hej. -Jag tänker på Igor.
När jag blundar, tänker jag på Igor.
Jag tänker på hans...
passion för skådespeleri.
Jag tänker på hans blick. Suget i hans blick.
Och han är så...
Han är så fragil.
Så skör.
Han är så... orörd, på nåt sätt.
Ja...
Ja, jag fattar att det här är helt sjukt.
Nej, det är inte sjukt.
Vad skulle det vara för sjukt med det? Jag menar...
Du jobbar ju väldigt nära honom.
Och nu har du äntligen hittat en kille med en stor...
-Vad? -Talang.
Och du känner att du vill hjälpa honom med hans karriär.
Det är ju bara ditt jobb.
Ja... Nej, fast jag...
Jag tänker på honom mer än jag borde, så är det.
Jo, men så länge du kan kontrollera dina tankar
och inte agerar ut dem så får du tänka och känna precis vad du vill.
Ingen kan klandra dig för det. Det ska inte du heller göra, Sofie.
-Var inte så sträng mot dig själv. -Han är 24 år.
-Och min klient. -Ja, okej.
Men det är sunt.
Det är bara sunt att ha otillåtna tankar.
Alla har dem. Och det är helt okej.
-Så länge de stannar här inne. -Tack, Allan.
-Vi har tid på torsdag, va? -Ja, det har vi.
Vad bra, men då hörs vi då. Tack, hej.
"Världen hade rasat för länge sen.
Det var fakta.
Men nu nalkades ännu en katastrof.
Kanske också en pånyttfödelse för vissa, men inte för honom.
Inte den här gången."
"Han ställde sig vid fönstret och solen träffade honom i ansiktet.
Ljuset smekte ögonlocken och...
plötsligt blev hans hjärta något lättare."
Är det meningen att det ska vara så obegripligt?
Ja... Eller, vad menar du med obegripligt?
Jag...
Jag har gjort ett genrebyte.
Så man behöver lite tid. Jag försöker använda andra...
-Andra penseldrag. -Jag förstår inte vad du säger.
Jag försöker använda andra penseldrag.
Jag försöker använda andra ord för att uttrycka mig.
Du, hur är det med Sofie?
Hon har det väl bra.
-Pappa? -Ja?
Är ditt nät nere?
-Nej. -Kan du starta om nätverket?
-Kan inte du göra nåt annat? -Som vadå?
Läs en bok!
Du sitter ju där inne hela tiden. Du blir deprimerad.
Ska du säga som högläser boken du aldrig kommer att våga ge ut...
-för din döende morsa! -Men du!
Aj!
Claes?
-Var var vi? -Hon har ju rätt.
-Om boken? -Nej, om dig.
Nej, det har hon inte.
Det är väl för fan inte första gången jag skriver.
Jag bara väljer nya ord. Jag försöker vara lite mer... poetisk.
Jag får väl för fan använda nya ord och försöka hitta nånting nytt?
Jag försöker hitta nånting nytt, för fan!
Jag lämnar in manuskriptet när jag känner mig redo.
Ja, älskling...
Du borde klippa dig, hörru.
-Okej. Okej, mamma. -Och skägget alltså...
Du ser ju för taskig ut.
Har du aldrig provat linser?
Du borde skaffa dig nån ny innan det är för sent...
för dig också.
Vi ska väl alla den vägen vandra.
-Vad vill du att jag ska säga? -Ingenting.
Varför säger du så, då?
Säg bara vad du vill att jag ska säga!
Din pappa hade också nära till lipen.
Vafan...
Va?
Varför har hon inga överdragsbyxor på sig?
Lilly, nu får du skynda dig. För det är vår.
-Det är skitkallt ute. -Har det hänt nåt eller?
Måste det ha hänt nåt för att jag vill att mitt barn ska vara påklätt?
Nej, men du har superrutten attityd. Vad är det med dig?
Jag fattar inte varför ni ska ut. Kan ni inte stanna hemma?
Vi ska få lite frisk luft och sol. Få lite D-vitamin.
Du har sagt att man får det av solen.
Ja, eller via apoteket. Det finns på burk.
Bosse, sätt på dig den här. Vi ska gå en sväng till baksidan av huset.
Sen går vi till parken så de leker i två sekunder och jag kan få andas.
Sen ska vi gå en kort promenad tillbaks.
Det behövs ingen vinteroverall mitt i sommaren.
Det är inte sommar, John! Det är tidig vår.
Men absolut, om du vill riska att hon blir förkyld...
Vad är det jag ska riska?
Ska hon ha flytväst, hjälm, gasmask, våtdräkt, eller?
Har inte du skitmycket att göra på jobbet? Bosse, skor!
-Jo, så jag måste lägga på. -Du, förresten...
De här bonuspoängen går ut om inte vi använder dem nu.
-Bosse, skorna. -Okej.
Vadå "okej?"
Ska vi använda dem eller inte?
-Jag vet inte. -Vad är det du inte vet?
Antingen bokar vi dem och får det gratis
eller så väntar vi några månader och funderar
och så får jag betala för fyra pers.
Det är ogenomtänkt att boka en semester nu.
Eller supergenomtänkt. Om vi vill åka till Italien, älskling
är det väl lika bra att boka?
Och om det här håller på längre så bokar vi av.
Bosse, kan du sätta på dig skorna nu?
Lilly! Bajja klart!
Hallå? Är du kvar?
-Jag vet inte. -Vad är det du inte vet?
-Om du är kvar? -Om det är bra att boka en semester.
Han mejlar ju mig.
Jag har mejlat dig flera gånger, varför svarar du inte?
Du mejlar mig tusen gånger om dan! Jag har ett jobb att sköta.
Snubben är på mig som ett jävla as.
-Du behöver inte svara nu. -Jo, jag måste svara nu.
Världen stannar inte för att du är i Madrid på konferens.
Jag har bajsat färdigt!
Vill du inte åka? Vi hade skitmysigt sist.
Du sa när vi var där: "Boka huset direkt så vi får det nästa år."
-Vill vi inte åka? -Det är månader kvar till semestern.
Jag förstår inte stressen.
Om vi inte bokar huset nu så blir vi av med det.
-Fuck! -Pappa!
Det... Så är det.
-Jag måste ta hand om Lilly nu. -Kom då!
-Puss. -Bosse, sätt på dig...
-Tja! -Minns du Ossian från Skarpnäck?
Ossian vars mamma pappa knullade med på valborg?
Vars mamma pappa knullade med på valborg, precis.
Vagt. Jag minns ju incidenten, men inte honom.
-Okej. Han är i alla fall ett troll. -Va?
-Han är ett troll? -Ja.
Inte ett troll som bor i skogen.
Okej. Var bor han, då?
På nätet. Han förföljer mig och skriver jävligt obehagliga saker.
-Bara beter sig. -Okej, blocka honom då.
Men jag blir så jävla arg. Varför håller han på så?
Det är väldigt lätt att vara kaxig bakom ett tangentbord.
-Ja, du om nån vet ju. -Ska du vara på mig också nu?
Tror du jag tycker det är kul att vara 38 bast och... influencer?
Nej, men varför är du det då?
Alla har inte haft det lika lätt som du.
-Har jag haft det lätt? -Nej, okej. Men var inte på mig!
Jag var ju inte det. Jag bara... Gud, vad du har taggarna utåt i dag!
-Nej, förlåt. Jag bara... Jag är... -Hormonell?
Nej. Nej, jag är arg.
För jag tycker att det är så deppigt faktiskt.
Var finns alla gulliga killar där ute? De som vill prata...
Typ dra ett skämt så man skrattar lite.
Eller spela gitarr tills man somnar. Var är de?
De finns inte.
-Nej, de kanske inte finns. -Nej.
-Jag har inte tid med den här skiten. -Nej, det har du faktiskt inte.
Du ska bli mamma nu, Vida. Fokusera på det och inte nån idiot på nätet.
Du har inte tid med såna omogenheter.
Så nästa gång han för av sig säger du bara: "Fuck, leave me alone!"
Okej... "Fuck, leave me alone?" Ska jag säga det?
Det känns jävligt moget och coolt.
Vi börjar med en kort överblick över var vi är nånstans i pandemin.
Nya fall fortsätter komma. 417 000 fall i världen, 20 000 har dött...
-Nu har jag skickat iväg det. -Var det okej?
Verkligen, det var mer än okej.
Bra, då...
Japp. Jag hör av mig så fort de...
Jag hör av mig så fort jag får respons.
Ja.
Du... Hur är det med dig? Hur mår du och så?
Hur jag mår? Borde jag...? Eller vad menar du?
Nej, jag tänkte...
-Nej. Vi hörs sen. Det blir bra. -Okej. Bra.
Eller jag tänkte egentligen... Jag tänkte mer...
om du är ensam eller så.
Det är ju så konstiga tider nu.
Och... Nämen, jag tänkte att om du...
Bara så du vet att jag finns här om du behöver nån att prata med.
Absolut, det är lugnt. Nu ringer min kompis på andra.
Ja, absolut. Jag tänkte bara så du vet att jag är här för dig.
-Om du vill. -Ja, tack.
Och kommer det nån mer tape, skicka bara.
För allt jag har är tid. Vi hörs sen.
-Hej. -Hej.
"Nypotatisen hade smakat papper och hon var inte vacker.
Men hon var snäll.
'Har ditt liv blivit som du har tänkt dig?', hade han frågat henne.
'Nej', svarade hon. 'Ditt då?'
'Jo. Jag har blivit älskad.'"
När jag vaknade hade han lagt sig vid fotändan.
Men jag sparkade ner honom.
Han är i badrummet nu.
Han har lagt sig i vasken. Jag kan se honom i spegeln.
-Vem? -Katten.
Katten, Claes.
Tänk att aldrig ha blivit älskad.
Ska jag fortsätta läsa för dig?
Är du älskad, Claes?
-Det handlar väl inte om det. -Vad handlar det om, då?
Huvudpersonen är narcissist.
Bekräftelsesökande.
Vuxna människor ska inte springa runt och förvänta sig kärlek.
Och orera om att man är älskad. Man ska älska.
-Rakt ut i intet? -Man ska inte förvänta sig kärlek.
Jo. Jo, min älskling, det ska man.
Och får man inte kärlek, då...
-Då ska man lämna. -Det var Sofie som stack.
-Är det henne du skriver om? -Lägg av!
Kärlek, det ska man väl inte förtjäna?
Barn ska inte behöva förtjäna sin kärlek, men vuxna.
-Behövde du göra det som barn? -Nej.
Men poängen är att mellan vuxna
så måste man förtjäna den, arbeta för den.
Jaha... Är vi inte alla barn?
Nej, mamma. Det är vi inte.
Ska jag läsa för dig?
Nej. Jag ska vila lite.
Okej.
-Jag ringer sen, då. -Du, ring John.
Älskling, Claes, ring din bror.
Hej då, mamma.
Så klart...
-Hallå? -Fuck, leave me alone.
Vänta, vad sa du där?
Alltså, vem tror du att du är? Vad håller du på med?
-Var det inte du som ringde mig? -Jag kan anmäla dig för det här.
-För vadå? -För... personpåhopp.
Du är ett jävla troll. Du är ett troll.
Du är ett nättroll. Hur gammal är du egentligen?
Jag är 42, hur gammal är du?
38... Eller, du har inget med det att göra. Det är privat.
Nu råkar jag veta att du är 38. Jag frågade mest av artighet.
Bara... låt mig vara.
-Håll dig borta. -Absolut.
Får jag bara fråga av ren nyfikenhet? Är inte det här vad du strävar efter?
Mer followers, fler likes, att folk engagerar sig?
Jag har ju indirekt hjälpt dig. Du har fler följare nu än i morse.
Jag vill inte ha hjälp av ett litet skitigt troll på nätet.
-Okej. -Okej?
Jag vill inte ha människor i min närhet som är elaka.
Jag vill inte ha det omkring mig.
-Det var inte min mening. -Nej...
Okej? Det var absolut inte min mening. Jag tyckte att det var kul.
Du är ju kul. Jag följer din livestream.
Jag tycker inte det är kul att du kollar.
Okej. Att din pappa sträckte ut en hand var inte så genomtänkt
men vafan... Det är liksom en annan generation.
Eller hur? Han visste inte att det skulle bli en sån stor grej.
Han ville bara försöka få kontakt.
-Unfollowa mig, tack. -Absolut.
-Ja. -Shoo.
Okej...
Hörru. Andas nu. Andas. Hej...
Lyssna, vi kommer att kunna gå tillbaks till våra vanliga liv
om nån vecka bara. Okej?
Hörru, titta på mig. Jag är här. Jag är bara en skärm bort.
Fy fan, vad jag ser ut.
Och liksom jätteful också.
-Förlåt. -Nej...
Förlåt att jag ringer hela tiden.
Säg inte så. Du ska alltid ringa mig. Alltid!
Jo, men du kämpar med dina castings...
Du sliter och jag vill inte förstöra...
Men jag känner mig bara jätterädd.
Alltså, det här är inte jag.
Det här är inte jag. Det är inte jag att vara så här.
Nej, jag vet det.
Hördu...
Vet du vad jag tror?
Nej, berätta vad du tror.
Jag tror... Eller jag tänker att...
det händer saker runt dig jämt.
Ett event här, nån öppning där, nån klubb här...
Det är hundra pers runt dig jämt.
Varje gång man träffar dig har du precis varit nånstans eller ska iväg.
Det är inget fel på dig.
Du är bara jättesämst på att vara själv.
Ja...
Jag önskar att du var här.
Jag önskar att jag var där.
Då hade vi poppat popcorn.
-Och tittat på Crazy, Stupid, Love . -Ja...
Du har en förkärlek för jävligt dåliga filmer.
-Du har sett den, eller hur? -Nej, men alla dina andra filmtips.
Du har inte sett Crazy, Stupid, Love?
-Som sagt... -Den är bra på riktigt.
Den måste vi se. Har du popcorn?
-Har du popcorn? -Jag ska kolla.
-Ja! -Bra. Jag med. Vi kollar på den nu.
Men vad fan är budskapet?
Det här är din favvofilm alltså?
-Hallå? -Vänta, lyssna på det här mejlet.
"Är du sugen på att läsa in en scen för Sofia Coppola?"
-Vem är det? -Är jag sugen? Sofia Coppola!
"Om du gillar materialet, spela in dig själv
som manliga strippan Sergei till i morgon förmiddag."
-Sa du "manlig strippa"? -Sofia Coppola!
-Fan i helvete! -Det kan du inte göra.
Sofia Coppola, Hanna! Vet du inte vem det är?
Manlig strippa? Är du galen?
Förlåt, jag får ringa dig sen. Jag måste jobba med det här.
-Va? -Förlåt, jag förklarar sen. Hej.
Hallå?
-Hallå? -Hallå?
-Hej, Vida. -Hej...
...pappa. Allan.
Jag har försökt nå dig.
Ja, jag har märkt det.
Jag är inte så bra på det tekniska.
Nej. Jag har märkt det också.
Hur mår du?
Förlåt, men varför undrar du det?
För att jag är din pappa.
Åh, fan. Just det.
För att jag bryr mig om dig.
Konstigt sätt att visa det på.
Att gå till affären för att köpa en tidning
och sen dyka upp 28 år senare
genom att skrika ut att jag är gravid på min feed.
Jag förstår inte vad du menar. Vad menar du? Hur då?
Jag har levt ett helt liv utan en pappa.
Det går fint. Jag har det bra.
Jag vet inte om jag har tid för dig.
-Nej, jag förstår. -Vad bra.
Är du gravid?
Jag är med barn. Ja, precis. Jag väntar ett barn.
Herregud, Vida...
Du är med barn.
Du har inte brytt dig om dina egna barn eller barnbarn överhuvudtaget.
Så det känns bara lite konstigt att du skulle plötsligt...
Jag... Jag har typ inte tid med det här.
Nej, det förstår jag.
Du har väl fullt upp med ditt, men...
Jag tänkte bara, kanske lite längre fram, om vi...
Om du skulle ha lust att ses.
Nej.
Nej...
Okej.
Ja, ja. Men det var kul...
Eller, kul. Det var fint att...
få se dig så här i alla fall. Alltid nåt.
-Hej då. -Hej då.
Jag älskar barn. Det är det bästa jag vet...
Kom ihåg att det här är toppen på ett isberg.
Många fler är sjuka i olika delar av världen.
Det är en indikation på vad som sakta men säkert sprider sig över världen.
Många har varit väldigt duktiga. Mycket mindre folk ute i Stockholm.
Vi har en relativt lugn utveckling jämfört med andra i samma fas.
Men folk måste förstå att vi måste fortsätta så här. Vi kan inte sluta
vara hemma när vi blir sjuka. Och vi kan inte sluta skydda våra äldre.
Det är det allra viktigaste vi gör just nu.
Hallå?
Hallå? Jag vet inte... Har jag ringt upp...?
Nej, jag ringde upp dig. Jag har ringt dig.
-Jag ringde dig. -Okej...
Jag vet inte... Jag tror inte att du har ringt rätt.
-Jag heter John. -Jag vet.
Jag vill prata med Bosse och Lilly.
Varför vill du prata med dem?
För jag är deras morfar. Matildas pappa.
Okej...
Jag vet inte riktigt om...
Bosse? Lilly?
Eran...
morfar vill prata med er.
Han Solo och Leia är Kylo Rens föräldrar.
Och Luke är morbror till Kylo Ren.
Oj! Det låter invecklat.
-Men vet du vad? -Nej.
Darth Vader är också morfar till Kylo Ren.
Jaha, morfar alltså? Precis som jag.
Men han använder all sin jedikraft för att Rey ska få leva.
Och sen dör han. Hej då!
Här, Lilly.
-Vem är du? -Jag är din morfar.
Mamma säger att vi inte har nån morfar.
Älskling, alla har en morfar nånstans.
-Inte jag. -Men Lilly...
Du är en kisskorv!
Lilly, ge mig telefonen!
Du måste skämta med mig?
Vad skulle jag göra? Han ville prata med dem.
-Varför då? -Han är deras morfar.
-Skulle jag förbjuda honom? -Ja!
Ja, okej. Men nu gjorde jag inte det.
Han har ingen rätt att dyka upp efter så här många år
från ingenstans och prata med mina barn!
Dina barn? Våra barn.
-De vet inte ens vem han är. -Nej, det gjorde de klart för honom.
-Sa hon att han var en bajskorv? -Hon kan ha kallat honom för...
Vad var det? Kisskorv.
-Oj, vad hon hostar. -Nej, hon hostar inte.
-John, jag hör att hon hostar. -Hon hostar inte, älskling.
Hon har satt nåt i halsen eller är irriterad. Hon är inte sjuk.
Hallå! Om hon har satt nåt i halsen kanske du ska kolla till henne.
Jag tittar på henne. Hon är inte blå, hon är inte döende eller sjuk.
-Har du kollat om hon har feber? -Hon har inte feber.
Kan jag få se henne?
-Lilly! -Hej, mamma.
Hej, älskling! Hon ser jättevarm ut. Ta av henne tröjan.
Snälla, det var du som sa att jag skulle klä henne varmt när vi går ut.
-Har ni varit ute igen? -Jag var tvungen att handla.
De kan inte vara hemma för du är inte här.
-Ska du lägga det på mig också? -Gud...
Tror du jag tycker det är kul att vara här? Jag är så illa tvungen.
John?
-Vad gör vi med huset i Italien? -Jag tycker vi ska vänta.
På vadå? Bättre tider? En roligare familj att åka på semester med?
-Det är dumt att boka nu. -Okej. Bra.
Vi skiter i det. Jag försöker bara styra upp nåt roligt för familjen.
Men om du vill ta lead på det här, varsågod. Jag lägger ner.
-Mm. Tack. -Hej.
Nej, jag blev kladdig.
Hej, flickor.
Eller förlåt.
Det är ni ju inte längre.
Jag bara tänker väldigt mycket på när ni var små.
Hur det var då och hur ni var.
Jag minns att du, Matilda, var otroligt försigkommen.
Du var jäkla skarp.
Du var först av alla ungarna i kvarteret att...
lära dig cykla och simma. Sprang snabbast.
Ja, du var verkligen härlig.
Och du, Vida, du var väl inte riktigt lika...
Du tog lite längre tid på dig att lära dig saker och ting
men när du föddes, när du kom in i familjen, då blev det ändå...
Du var en otroligt livlig liten virvelvind som for runt.
Ja, verkligen. Det var...
Det var...
Det var verkligen...
fint.
Vafan...
Det går inte.
Säg till om jag ska sluta.
"Tänk att få uppleva förälskelse igen.
En intensiv åtrå.
Till skillnad från äktenskapets kärlek, en passant.
Något ovisst. Knivskarpt.
Nytt.
Liv."
Gillar du det?
"Ungarna hade trängt ut tankarna med gnäll och skrik.
Men den här veckan, den var hennes.
Det var för tidigt att gå och lägga sig, men för sent för att bli full.
Om ens prioritet var att glömma.
Han hällde upp desinfektionssprit och blandade den med saften
som barnen glömt på köksbordet."
Okej...
-Hallå? -Hej.
-Vem är det? -Vem det är?
Det är din bror. Det är Claes.
-Wow. -Mm.
Har du ringt mamma?
-Borde jag det? -Ja.
De har flyttat henne till en palliativ avdelning.
-Okej. -Du vet vad "palliativ" betyder?
Ja, Claes. Jag vet vad "palliativ" betyder.
Men ta och ring henne, då!
Vad är det för jävla pissig ton? Har jag gjort dig nåt?
Det är ingen nyhet att mamma är sjuk. Hon har varit det länge.
Så du behöver inte ringa henne?
-Vad fan försöker du säga? -Va?
Vad försöker du säga? Att du inte behöver ringa?
-Sa jag det? Vad är det med dig? -Du skiter i allt!
Du bara flyter ovanpå allt! Det steker så soft.
-Du är som teflon. -Va?
Teflon flyter inte ovanpå nåt. Det är det man steker i teflon. Herregud.
Allt är så jävla enkelt för dig!
-Och vad vet du om det? - Jag har ju Instagram.
Okej, Instagram missar en del.
Till exempel som att ens fru förmodligen är på väg att lämna en.
Vad sa du?
Jag tror att min fru är på väg att lämna mig, Claes.
Åh, fan. Det visste jag inte.
-Nej. -Förlåt.
-Vill du ha ett tips? -Nej.
Sluta tyck så synd om dig själv. Världen kretsar inte kring dig.
Du ska få ett tips tillbaka. Lyssnar du?
Dra åt helvete!
Men ring mamma först.
Jag förstår inte varför du inte bara ber om hjälp.
Om du har det så jävla jobbigt i livet, varför ber du inte om hjälp?
Okej.
Hjälp.
-Vad ska jag hjälpa dig med? -Hjälp mig.
-Med vadå? -Hjälp!
Gå till frisören eller raka skägget?
-Ring mamma! -Fan...
Jag kommer inte att orka sitta med dig när hon har dött
och höra om hur ledsen du är
och hur mycket du ångrar att du inte hann prata med henne.
-Ring mamma! -Claes...
Du är den sista jag kommer att ringa när jag blir ledsen. Nu vet du det.
Det är vad det är.
Hej.
Nej, jag hade koll på dig ända tills du slutade åttan.
-När vi flyttade in till stan. -Till stan? Okej.
Yup. När flyttade du in?
-Nej, jag bor kvar. -Åh, fan.
-Ja. -Var då?
Nej, det är klart jag inte gör. Jag bor på Söder.
Det är väl inte orimligt att bo kvar i Skarpnäck?
Älskade Skarpnäck.
-Jag har många fina minnen därifrån. -Har du?
Kul för dig. Det har inte jag.
Okej.
Du vet att din mamma och min pappa knullade med varandra
på Valborgsmässoafton för 28 år sen, va?
Jag vet att det är vad grannarna sa, fast det är inte sant.
Vänta, hur vet du det?
-För att jag vet det. -Hur kan du säga så?
För att jag vet det! Mina föräldrar har alltid varit lyckligt gifta.
Mamma och pappa tyckte aldrig om det där området.
Det var så jävla mycket grannskvaller och skitsnack.
Som att bo i ett avsnitt av "Dynastin".
Skarpnäck, Stockholmsdynastin? Jag vet inte...
Den är bra. Den ska upp på tio-topp-listan över kommunslogans.
Lyssna på den här: "Alnön - Norrlands Hawaii".
Den här är bra också: "Flen - en kommun."
Varför är du så arg på din pappa? Om man får fråga.
Du får fråga det.
För att han lämnade mig och min syrra
och min mamma för en annan kvinna. För din mamma.
Ja, fast det var ju inte vad som hände.
Nej, men jag har ju trott det fram till nu.
-Så om det nu är osanning... -Det är osanning.
Det spelar ingen roll. Det handlar inte om otroheten, utan sveket.
Ena dan hade jag en pappa, andra dan så...
Jag vet inte, det har bara totalt drabbat en.
Det förändrade hela livet.
-Det kan jag förstå. -Hur kan man ens lämna sina barn?
Min mamma var helt förstörd.
Och min syrra har dealat med sin aggressivitet
på sitt egna, knasiga sätt.
Hur då?
Hon har bara raderat honom. Han finns inte för henne längre.
Okej. Du då?
Ja... Nu är jag okej.
Men det var jobbigt. Jag var tio år, jag gick i fyran.
Jag tog på mig all skuld själv och trodde att jag hade gjort nåt fel.
Har du frågat din pappa varför han gjorde så?
Nej. För vad han än skulle svara så är det inte okej.
-Nej... -Nej.
Det är bara skönt att få en förklaring kanske.
Vill man ha en förklaring?
Få ett closure kanske.
-Nej, jag vet inte. -Nej, jag vet inte heller.
-Spelar du? -Basket?
-Nej, jag menar gitarren. -Jaha.
-Nej, hellre än bra. -Spela för mig då.
Där är vi inte än, va?
-Kom igen! -Nej...
Jaha, vad gör man då?
När jorden håller på att gå under? Man...
Hur jag mår? Jag ska bara känna efter lite...
Jo, men fan, jag mår bra.
Fråga mig i morgon så kommer jag att må piss igen!
Ja, jag är full. Det får man vara.
Och så är jag lite varm. Jag vet inte om det är min dotter
som har smittat mig med feber eller om det är all smält ost jag har ätit
som har lagt sig som en fin fettkappa...
Nu ringer min underbara Fräulein.
Vi ses i morgon. God natt.
-Har Lilly feber? -Följer du mig?
-Varför likar du inte för? -Har Lilly feber, frågar jag?
Ja... Hon har lite feber, ja.
Fan, John! Varför har du inte ringt och sagt nåt?
Vad ska du göra från Madrid? Trolla bort febern?
Hokus fokus, feber jokus, så är det borta!
Varför skriker du ut det på ditt stammisforum
om du inte vill att jag ska veta?
Jag trodde inte att du följde mitt töntiga fucking matkonto!
-Har hon hög feber? -Du har inte överöst mig med beröm.
-Har du gett henne Alvedon? -Inser du att du är lite galen nu?
-Du tycker jag är galen? -Svar ja.
-Okej. Har du ringt 1177? -Jag tar hand om min dotter.
Sa inte jag till dig att inte gå ut med barnen?
Nu får du för fan backa!
Sluta backseat-driva mig! Antingen är du här och styr upp saker
eller så får du vara där och hålla käften och sluta vara på mig om allt!
Jag är på dig när jag tycker att du inte tänker klart.
Och det gör du som åker iväg en helg under en brinnande fucking världskris
och min värsta livskris nånsin? Då ska vi åka iväg på en weekend!
-Vad skulle jag ha gjort? -Prioriterat mig!
-Men... -Prioriterat oss!
Vad fan menar du? Jag prioriterar alltid dig och min familj!
Jag håller fan på att gå sönder så mycket jag prioriterar er!
Du går sönder för att du prioriterar oss och alla andra.
Och dina vänner och ditt jobb och dina kollegor...
Om man prioriterar allt då prioriterar man till slut inget!
Varför lever du med en kvinna som inte prioriterar dig och sin familj?
Jag vet inte.
Jag börjar fan undra.
-Kan jag få se henne? -Hon ligger och sover.
Kan jag få se henne när hon sover?
-Jag vill se om hon ser varm ut. -Lägg av.
Kan jag få se min dotter?!
Nej, du får inte se din dotter just nu. Hej då.
Du lägger inte på i ansiktet på mig en gång till, John.
Du får se din dotter när du kommer hem.
God natt.
Försök att lugna ner dig. Vad har hänt?
Ja... Jag...
Försök att ha lite distans till det här, Sofie.
Berätta bara sakligt vad som har hänt.
Jag bad Igor att göra en nakenscen...
för en regissör som han beundrar.
Men...
den var egentligen för dig själv.
Eller hur?
Mm...
-Sofie... -Ja?
Jag hoppas du förstår att du har utsatt pojken
för ett ganska grovt övergrepp.
Han är en man, för det första.
Han är en ung man.
Absolut, en ung man, men han är inte en pojke.
-Det här handlar inte om ålder. -Varför tar du upp det då?
Du är hans agent.
Du sitter på hans framtid. Han gör vad som helst för dig.
Och det är ett oerhört ojämnt maktförhållande.
Var det inte det som hela MeToo-debatten handlade om?
Alltså, det är klart jag fattar att jag har gått över en gräns.
Annars hade jag inte ringt upp dig mitt i natten.
Men det är inget övergrepp. Han vet inte ens om det.
Hade han strippat för dig om det inte hade gällt en roll?
Söker han verkligen dig på det sättet?
Jag har inte våldfört mig på honom om det är det du försöker säga!
Det där är bara dåliga ursäkter.
Man är inte bra för vissa människor, helt enkelt.
Ibland är det bättre att klippa banden, inte minst för deras skull.
Ja, det har du rätt i.
Därför klipper du och jag här nu. Hej då, tack för de här åren.
Okej...
Lyssna på mig nu.
På Valborgsmässoafton för 28 år sen hamnade jag i säng med grannfrun.
Och det ledde till att det blev som det blev.
Men jag vill att ni förstår att det inte hade med er att göra.
Det hade naturligtvis inget med er tjejer att göra att vi skilde oss.
Det var inte meningen att det skulle gå ut över er.
Men det gjorde det ändå. Jag lät det gå ut över er.
Det får jag liksom bara...
Det har jag fått leva med och det är okej...
Vad fan är det jag ska...?
Ja, det här...
Det är så här...
Jag är sjuk.
Jag är sjuk. Jag har fått cancer.
Ja, det är inte klokt alltså.
Prostatacancer.
Nu har det gått för långt, det finns inget de kan göra.
Det är också en jävla ursäkt.
Jag vill egentligen bara säga att jag älskar er.
Hej, mamma.
Hej, John.
Förlåt att jag ringer så sent.
Bättre sent än aldrig.
Hur mår du?
-Han är här nu. -Vem då?
-I sängen. -Pappa?
Nej. Katten.
Okej...
Okej.
Jag vill inte dö, John.
Det vill väl ingen?
Eller, ja...
Jag skulle kunna tänka mig att göra det.
Jag kan tänka mig att byta med dig.
Slippa den här skiten.
Mamma?
Jag har inte tid just nu.
Nähä?
Vad ska du göra då?
Mamma?
John, jag orkar inte.
Älskling...
-Säg till om jag ska sluta. -Ja, men sluta.
Okej, lyssna på mig nu.
På Valborgsmässoafton för 28 år sen hamnade jag i säng med grannfrun.
Det ledde till att det blev som det blev.
Men ni måste förstå att det inte hade med er att göra.
Det var inte meningen att det skulle gå ut över er.
En grej som jag är sjukt bra på
är att kasta upp saker i luften och fånga dem med munnen.
Saker? Alltså...
Alltså, inte möbler.
Smågrejer. Typ vindruvor eller nån nöt kanske.
Nån pekannöt.
Du kan inte bara slänga ur dig nåt sånt utan att visa.
Ja, fast det är inget jag gör på beställning.
Plus att jag behöver lite vin i kroppen då.
Men hämta vin då. Nej, just det.
-Men då måste jag ju vänta... -I tre månader.
Sluta.
-Vad är klockan? Jag är slut. -Jag måste verkligen lägga mig nu.
Jag får väl googla upp nån gammal trubadur på nätet
som kan spela för mig eftersom du vägrar.
Jag vill bara somna in och vakna upp i morgon till en ny dag
som är mycket bättre än den här.
Gud, vad du tjatar.
Tjatar och tjatar och tjatar...
Okej, okej, jag tänker fan inte låta dig...
somna till nån jävla Winnerbäck eller nåt.
-Är det sant? -Okej, lägg dig ner.
Jag ligger ju.
Vad ska jag ta?
Tack ska ni ha!
Jag älskar er, min mörka kontinent!
Jag fattar ingenting. Hon förklarade inte ens varför.
Hon har sagt att hon aldrig har mött en sån självklar skådespelare.
Och du vet ju vilka hon reppar.
Va? Alltså, jag trodde på det här.
Vet du vad? Du hittar en ny agent.
Jag är så jävla dum.
Hur kan jag vara så jävla naiv?
Lägg av, du är inte naiv. Du litar på folk.
Exakt, man ska inte lita på nån annan än sig själv.
Det är typ det finaste man kan göra!
Jag är verkligen dum.
Jag är dum i huvudet.
Jag trodde jag var så nära nu.
Och nu är allt bara över.
Hördu...
Du kommer att få en ny chans.
Igor, titta på mig.
Du kommer att få tusen nya chanser.
Det lovar jag. Allt kommer att bli bra.
Mamma är... Mamma är död.
Va...
Hade hon...
Hade hon ont?
Det är okej att gråta.
Jag vet.
Du är där och jag är här.
Kan jag göra nåt för dig?
Jag vill bara sitta här en stund.
Absolut.
Ska jag läsa lite för dig?
Jag har min senaste bok här.
Jag vet inte om det är... läge för det nu.
Okej.
Vänta, jag måste ta det här. Jag måste ta det, det ringer.
-Du. -Förlåt, John.
Jag är så jävla ledsen.
-Vad är det, älskling? -Jag har helt tappat kontrollen.
Jag kan inte styra över mina känslor. Det bara bubblar över.
-Va? -Jag bara flyr från allt.
-Och... Jag orkar inte... -Vad pratar du om?
Vad är man för förälder om man inte orkar med sina egna barn?
-Jag tror ni har det bättre utan mig. -Va?
Vad säger du? Är det din pappa som har triggat det här?
Jag vet inte. Ja, kanske. Jag vet inte.
-Men där finns ju en poäng. -Nej, vadå för poäng?
Jag låter det gå ut över er.
Jag vill inte känna mig... otillräcklig.
Jag vill inte känna mig som en dålig mamma.
Och just nu är jag det. Jag är en så jävla dålig mamma just nu.
Nej.
-Jag orkar inte... -Jo!
Våra barn är ju det finaste som finns.
Och de ska fan ha världens bästa mamma.
Det har de!
Du är världens bästa mamma.
Nej...
Jag tycker de är asjobbiga.
Det är de ju! Det tycker jag med.
Det tycker alla. Det är inte unikt att tycka att ens barn är jobbiga.
Jag förtjänar inte er.
Man ska inte behöva förtjäna kärlek, älskling.
-Snälla, bli inte arg på mig nu. -Va?
Jag är inte på jobbresa.
Jag är på ett hotell fem minuter hemifrån för att få det lugnt.
Älskling, tror du inte att jag har fattat det?
Kan du inte bara komma hem nu?
Vi behöver dig.
Nämen, om världen såg annorlunda ut liksom...
Hur då?
Om det var en Sliding Doors -värld...
Tänk om man var född i ett helt annat land, i en helt annan familj
och man var uppe på natten och sov på dagen.
Tänk om jag inte var jag och du inte var du.
Utan vi var några helt andra.
Alltså...
Om du var jag...
och jag var du?
Ja, till exempel.
-Ja, det är ju jävligt skrämmande. -Ja.
Seriöst, tänk om vi inte hade blivit bästisar.
-Tänk om... -Vadå?
Nej, jag vet inte.
Tänk om jag hade varit en helt annan tjej.
-Som jag låg och pratade med nu? -Ja, fast...
Du var ju inte du, utan du var ju nån annan.
Som låg och pratade med den här tjejen som inte var du?
Mm.
Tänk om den tjejen...
Vad?
Tänk om hon hade känslor som...
hon inte vågade berätta om?
Varför skulle hon vara rädd för att berätta om de känslorna, då?
Hon kanske skulle vara rädd att de inte skulle vara besvarade.
Om de var det, då?
Ja, men hur skulle hon kunna veta det?
Säg att...
hon visste det. Hon visste att han...
hade varit kär i henne och velat ha henne ganska länge nu?
Skulle hon vara rädd att berätta om de känslorna då?
Nej.
I den världen...
I den andra världen...
tänk om de hade varit tillsammans?
Och allt hade varit helt...
okomplicerat.
Att de låg här nu i samma rum.
I samma säng.
I en annan värld.
I en annan värld hade det varit fint.
"Det var nog nu.
Det fanns inte längre nån tröst i svärtan.
Abstinensen skulle bli hård, det visste han.
Desinfektionsspriten hällde han på orkidén, det enda hon lämnat kvar.
Där fick den jäveln.
Han spände livremmen och öppnade ögonen.
Äntligen morgon."
Flisan!
Ja?
Farmor gick bort i natt.
Men det var...
Det var lugnt. Det var stilla. Hon...
Vad säger man? Hon... somnade stillsamt.
Okej. Var det nåt mer?
Vill du äta frukost?
Kom, gumman.
Varför då?
Jag vill ge dig en kram.
Jag vill inte ha nån kram.
Men om jag behöver en, då?
Det är okej, älskling.
Du luktar gubbe.
Du är inte en air av fräschör du heller.
Hej, du har kommit till Allan. Lämna ett meddelande.
Hej, det är jag. Matilda.
När allt det här är över, kan inte du komma över på middag?
Jag tror att barnen skulle uppskatta det. Och jag också.
Du kan väl ringa när du hör det här?
Hej då, pappa.
Vi börjar med de här men egentligen ska du kasta till mig.
-Det blir inte alls lika rättvist. -Jag kan kasta härifrån.
Du är inte så vass som du...
Ska jag göra frukost till dig? Vad är du sugen på?
Bacon...
Ägg...
Bacon och ägg.
Bacon? Bacon och ägg?
-Du är unik, tro mig. Läs nu. -Jag kör då.
Pappa, ville du fika eller?
Ja. Snart så.
Säg till mig.
Hej.
-Välkommen hem. -Tack.
-Jag har saknat dig. -Jag har saknat dig också.
Okej.
Kan inte du kasta nån jättestor sak?
-Mamma! -Hej, älsklingar!
Undertexter: Plint www.plint.com