Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-ALKUPERÄISELOKUVA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tämä on viimeinen ja suurin toiveeni.
Unelma, jonka tahdon kertoa pojalleni.
Muistikirja on sitä varten.
"Marie-äiti kirjoitti tämän kirjan pikku Tomylle."
Toivottavasti hän oppii, että on tärkeää olla oma itsensä -
ja tuntea oma tarinansa.
Kunpa saisin sen valmiiksi.
Tule tätä kautta.
Anteeksi.
Odota aulassa. Sinut haetaan. -Tässä on hänen laukkunsa.
Kiitos.
En tahdo jäädä tänne, Fede.
Meidän pitäisi saada yksityishuone.
Soita vakuutusyhtiöön. Painosta niitä.
Hoito kestää puoli vuotta. Huone on saatava.
Vaadin sitä.
Älä anna periksi. -Selvä.
Puhuitko Tomyn kanssa? -Kyllä. Hän heräsi juuri.
Sanoin isällesi, että haen hänet.
Puhuitko lääkärien kanssa? -Kyllä.
No?
He sanoivat antavansa jotain toosia tai tiloosia suolitukokseen.
Pitääkö minun jäädä tänne? -Kunnes suoli toimii.
En ole tyhmä. Minulta poistettiin munasarjat, ei aivoja.
Ei sairaalassa pidetä paskantamisen takia. Mitä?
No.
"Meidän täytyy puhua" tietää aina jotain kamalaa,
muttei yhtä kamalaa kuin silloin kerran.
Kaksi päivää kohdun ja munasarjojen sekä monen muun jutun poiston jälkeen -
tiesin, että jokin oli vialla,
mutta edes kirurgi ei uskaltanut kertoa minulle.
Kaikki tuntuu elävämmältä, kun on kuolemaisillaan.
Silloin tahtoo tuntea, maistaa ja rakastaa.
Se on kuitenkin kestämätöntä.
Sairas keho ei kestä sitä.
Silloin on löydettävä tapoja viihdyttää ja harhauttaa itseään.
Kuvioihin tulee some, tai oikeastaan Twitter,
missä voi olla dramaattinen ja väitellä, kannattaako käyttää tamponeja vai siteitä.
Siellä voin myös kertoa, mitä minulle tapahtuu.
Syöpä on kuin flunssa.
Sitä ei tarvitse hävetä, mutta se on tuhat kertaa pahempi.
Ja jos siitä ei puhu, on kuin ne, jotka sanovat:
"Se on pitkä ja tuskallinen sairaus."
Mulkkusi on pitkä ja tuskallinen.
Vaikka ei se tietenkään ole pitkä.
Postaukseni jälkeen sain valtavasti tukiviestejä -
tuntemattomilta ihmisiltä.
Ei millään pahalla, mutta vihaan tätä lausetta:
"Kyllä kaikki järjestyy."
Varmaan järjestyy.
Syöpäpotilaalle se on kuin sanoisi autiomaata ylittämään lähtevälle,
että lopussa on keidas.
Huomenna päiväkotiin.
Mennäänpä sänkyyn.
Rauhassa.
Noin.
Tohvelit.
Varo tippaa.
Antaisitko säätimen, Luis?
Tästä napista voit pyytää teetä, vessaan pääsyä tai mitä vain.
Tästä voit pyytää morfiinia. Käytä sitä heti, jos tunnet kipua.
Älä odota, kunnes kipu on kovaa, vaan pyydä heti.
Jos tarvitset jotain, kutsu meitä. -Hyvä on. Kiitos.
Nähdään myöhemmin.
No? Pidätkö huoneestasi?
Se on mukava, eikö?
Näköalakin.
Mitä näet?
En paljoakaan.
Aika huono näköala.
Jäätkö yöksi?
Totta kai.
Mitä teemme Tomyn kanssa?
Olen järjestänyt sen.
Isäsi tai äitini vie hänet päiväkotiin.
Haen hänet, tuon hänet tänne ja vien hänet takaisin.
Nojatuolissako aiot nukkua? -Kyllä.
Saat herpeksen.
Pyydän Adriánilta makuupussin.
Meidät heitetään ulos. -Panen sen päivän ajaksi pois.
Hyvin se onnistuu.
Federico? -Kyllä.
Hei. Diego Vigna, johtava lääkäri.
Mukava tavata.
En työskentele sunnuntaisin, mutta käyn katsomassa joitakin potilaita.
Sairaudet eivät pidä vapaapäiviä. -Niin.
Kävin Marían luona. Tahdon puhua hänen tilanteestaan.
Suolessa ei ole tukosta.
Kasvain lantiossa painaa pohjukaissuolta.
Indikaattorit eivät ole hyvät, joten hänen on parasta jäädä sairaalaan.
Emme voi leikata emmekä jatkaa sytostaatteja.
Mitä voimme tehdä? -Parantaa hänen oloaan.
Yrittäisin saada kasvainta hallintaan kortikosteroideilla.
Se on kuitenkin vain väliaikaista.
Eikö sairaudelle voi enää mitään?
Paljon on vielä tehtävissä.
Voimme lievittää kipuja. Se on tärkeää.
Voimme pitää hänelle seuraa. Sekin on tärkeää.
Näissä tapauksissa minulla on aina kaksi prioriteettia:
potilas ei kärsi ja pääsee kotiin mahdollisimman pian.
On aina parempi odottaa kotona,
tutussa ympäristössä, läheisten keskellä.
Joillakin hämähäkeillä on kaksi silmää, joillakin enemmän.
Entä montako jalkaa niillä on?
En tiedä.
Täytyy ottaa selvää.
Äiti!
Hei!
-Anna laukkusi.
Mukavaa, että tulit.
Mitä kuuluu? Miten päiväkodissa meni?
Tänään en…
Yhtenä päivänä en ollut siellä. -Niinkö?
Kiva, että tulit käymään.
Selvitän, onko kodin lähellä olevassa päiväkodissa vapaita paikkoja.
Varo, se on korkealla.
Tämä on erilainen sänky kuin kotona. Robottisänky.
Nosta se ylös.
Tahdon jalat korkealle ja pään alas.
Heippa!
Taitun mutkalle.
Jatka vain.
Heippa!
Kun painan tätä nappia, se räjähtää.
Taivaalta tippuu pommi ja räjähtää.
Hyvä idea, Tomy. Räjäytä sänky.
Ei!
En voi mennä kotiin,
koska tarvitsisin kaksi pumppua ja kolme hoitajaa.
Joutuisin myymään munuaiseni, ne ovat vielä terveet.
Fede?
Tuo minulle muistikirja.
Kysy Lourdesilta. Hän tekee niitä käsin.
Hänellä on yksi söpö, jonka kannessa on susi.
Haluan kirjoittaa Tomylle.
Okei.
Oli puhe kymmenestä. Mitä kello on? 20 yli.
Vierailuaika menee ohi.
Se kestää 12:een, Maru.
Hei. -Huomenta.
Moneltako vierailuaika loppuu? -12:lta.
Hyvä on.
Moneltako se loppuu?
Tuolla he ovat.
Ne nartut tulivat yhdessä. -Mitä tuosta.
Miksette kertoneet, että tapaatte?
Halusimme tuoda hänelle jotain.
Miksi? Me emme tuoneet mitään.
Voitte osallistua tähän. -Tämä voi olla meiltä kaikilta.
Ei. Mene ostamaan jotain. -Mistä minä nyt jotain ostan?
En tiedä. Jotain vain.
Kahden korttelin päässä on kauppakeskus.
Pilailetko? -No.
Anna auton avaimet. -Ei, minä menen.
Tulen mukaan.
Missä huoneessa hän on? -Toinen kerros, 216.
216. Miksi hän on tuollainen? -Mitä tuosta.
Emme kai mene kaikki yhdessä?
Mennään pienissä ryhmissä. -Mennään hiljaa.
Ei, oikealle.
Fede.
Mitä kuuluu?
Hei.
Mitä kuuluu? -Hyvää.
Täytyy odottaa vähän. Lääkäri on siellä.
Selvä. -Muut tulevat pian ylös.
Tulivatko kaikki?
Kyllä.
Päästetäänkö meidät kaikki sisään? -En tiedä. Yritetään.
Haluatko istua? -En.
Miten hän voi?
Hyvin. Rauhallisesti.
Onko hänellä kipuja? -Hän sanoo, että vähän.
Että hän kestää sen.
Tiedätte hänet.
Sain hänelle upean huoneen. Se on hieno. Viisi tähteä.
Hienoa.
Hyvä.
Miten voit tänään? -Huonosti.
Olen taas sairaalassa, 20 lääkäriä tutkii,
kukaan ei voi tehdä mitään, enkä jaksa maata sängyssä.
Ymmärrän. Entä kivut?
Kestän kyllä.
Oletko käynyt vessassa? -En.
Selvä. Seurataan sitä.
Nostan päätyä, niin olemme samalla korkeudella.
Noin.
Mitä kuuluu?
Hyvää.
Minulle oikein hyvää.
Kysymys: kun tämä käy sietämättömäksi, minut nukutetaan, eikö?
Puhutaan siitä toiste.
Ja sitten emme puhu siitä enää. Mutta ei vielä.
Kauanko siihen menee?
Mihin? -Että se hetki koittaa.
En voi tietää sitä.
Kukaan ei kuitenkaan lähde ennen aikaansa.
En voi nopeuttaa sitä mitenkään.
Onko sinulla mukava olla huoneessa? -On.
On tärkeää, että voit hyvin.
Mitä luulet,
miksi minulle kävi näin?
Se ei vain tapahtunut.
Se on osa sinua.
Se ei ole ulkopuolelta hyökkäävä virus tai bakteeri.
Muuten se olisi tarttuvaa.
Tämä syöpä -
on täysin sinua. Sen nimi voisi olla María.
Ei sanota niin.
Eikö? -Ei.
Se on geneettistä.
On toki syöpiä,
jotka liittyvät elintapoihin.
Jos polttaa kolme askia päivässä, on todennäköistä, että saa keuhkosyövän.
Mutta yleensä se liittyy geneettiseen informaatioon.
Voivatko he tulla?
Tämä ei ole konferenssi.
He ovat ystäviä.
Pyydä heidät sisään. -Tulkaa.
Hei.
Kiitos.
Miten hän voi? -Hän tietää kaiken.
Hän tajusi sen nopeasti.
Alan nähdä, millainen suhde teillä on.
Järkevä patologinen symbioosi.
Älä huoli, minulla ja vaimollani on samanlainen.
Katsohan, Tomy, tässä on äitisi -
mega-super-VIP-huoneessa,
jonka isäsi sai hänelle, koska on nero.
Katso, miten upeat design-nojatuolit.
Ja katso lattiaa.
Ja minäpä näytän, millainen vessa täällä on.
Katso tätä. Marmoria.
Marmoria.
Upeaa.
Ja tässä on äitisi,
joka, kuten tavallista, ei juuri huomaa minua,
vaan hölmöilee ja tuijottaa puhelintaan, twiittaa ja mitä lie.
Aina sama juttu.
Täällä ovat kaikki ystävämme.
Esittelen heidät sinulle.
Tässä on Shoy. -Jalka.
Hän on etevä lacanilainen psykologi. -Lopeta.
Sanoinko väärin? -En ole psykologi.
Mikä sitten? -Analyytikko.
Hän lyö sinua. -Ei…
Hän on lacanilainen analyytikko. Pyydän anteeksi.
Vielä pahempi.
Tässä on Paula. -Hei, Tomy.
Hän on kirjailija. -Olen.
Luet hänen kirjansa, koska siinä mainitaan äitisi.
Tässä on Charlie. Hei, Charlie.
Hyvät naiset ja herrat.
Enemmän kuin ystävä… -Sisko.
Sisko. -Aivan.
Varo sanojasi.
Tämä on Brenda. Hän on taiteilija.
Hän on kyllästynyt kaikkeen. Ja kaikkiin.
Hän on suunnittelija ja kuvittaja.
Nero.
Tässä, naiset ja herrat, on Vera.
Usko tai älä, hän on vakuutusyhtiön toimitusjohtaja.
Hän on ruskettunut koko vuoden. -Ajattele!
Upeaa.
Tässä on Leti. Hän on töissä kaupunginhallinnossa.
Jos joudut hankaluuksiin, puhu Letille, niin hän korjaa asian.
Korjaan asiat.
Katso. Tässä on Agus.
Hän opettaa journalismia ja tanssii tangoa.
Kyllä! -Sillä lailla!
Juuri noin. Anna mennä!
Ja tässä on Roxy. -Aivan.
Kotiäiti.
Mitä? En ainoastaan.
Mitä? -Olen myös sosiaalityöntekijä.
Et ole suorittanut tutkintoa loppuun.
Potkaise häntä. -Okei, sosiaalityöntekijä.
Ja tässä on Maru.
En esittele tätä tyyppiä, koska joudut sietämään häntä koko elämäsi.
Samoin kuin Hernán tuossa. Hyvä miesparka.
Hernán myy ja ostaa asuntoja. Miksi sitä sanotaan?
Välittäjä.
Kiinteistönvälittäjä. -Aivan.
No niin.
Mietimme, jääkö äiti tänne vai menemmekö kotiin.
Täällä kaikki hoidetaan puolestamme. Kuin hotellissa.
Varmaan. -Katso tätä, poika.
Katso, mikä näköala. Oikea panoraama. -Häikäisevä.
Puhdasta betonia. -Taustalla on vihreä niitty.
Tässä sitä ollaan.
Ystävien kanssa, nauretaan kippurassa.
Näin sinun äitisi…
Tällainen sinun äitisi on.
Tällainen ihminen.
Siksi rakastan häntä.
Heippa, poika.
Hämmästyttävän usein ihmiset sanovat, että olen urhea.
Minusta se on ainoa vaihtoehto. Mitä muuta voisin tehdä?
Vaipuisinko itsesääliin?
Parempi tehdä syöpäshow'ta Twitterissä.
Totuus on, että voin pahoin koko ajan.
Se on kuin onnistuisi koko ajan, mutta päinvastoin.
Toinen silmä.
Ja…
Parasta jättää pitsat myöhemmäksi,
koska silmiä on niin mukava tehdä.
Kaikki on paskaa ja minä kuolen. Ehkä se tapahtuu huomenna.
Se olisi harmi. Minulla on vielä hyviä vitsejä.
Tämä on iloinen ja tämä vihainen.
Tämä on tosi iloinen. -Entä tämä?
Tämä on surullinen.
Miksi? -Koska nämä ovat iloja.
Mikä on vihainen? -Punainen.
Entä surullinen? -Tämä.
Onko siinä kolme iloa ja yksi suru?
Hyvä.
Onko tämä iloinen?
Ei. -Onko tämä surullinen?
Kolme iloista ja tämä surullinen.
Ei. Tämä on vihainen.
Ja tässä iloinen ja iloinen.
Miksi tämä on vihainen?
Koska se tahtoo iloi… Tämä vihainen tässä.
Tämä on vihaisen väri.
Aivan. -Ja tämä on sininen.
Se on surua.
Se on totta.
Onpa onnetonta sairastua näin.
Kaipaan kävelyjä kanssasi, sitä miten viivyimme tutkimassa asioita.
Joskus kävelimme ostamaan ruokaa, söimme jäätelöä,
ja sinä kiukuttelit, kun et tahtonut kävellä.
Ja halusit pois rattaista keskellä katua.
Kaipaan sitä.
Tahdon kertoa sinulle, että ne ovat olleet -
elämäni onnellisimpia hetkiä.
Rakastan sinua.
Hei, María. -Anteeksi.
Tässä on erikoistuva lääkäri Marina.
Hän työskentelee täällä muutaman kuukauden.
Hei, Marina. -Hei. Mitä kuuluu?
Ihan hyvää. -Miten yö meni?
Ei kovinkaan hyvin. Oli kipuja.
Entä pahoinvointia? -Sitäkin.
Huolehdimme siitä. -Hyvä on.
Milloin olet valmistunut? -Joulukuussa vasta.
Hienoa.
Mihin erikoistut? -Kardiologiaan.
Hei. -Hei, tohtori.
Miten voit? -En kovinkaan hyvin.
Hänellä on hieman kipuja.
Katsotaanpa.
Katsotaan.
Täälläkö? -Kyllä.
Kiristävää kipuako? -Niin.
Jos kipu kovenee, annamme morfiinia.
Eikö sen kanssa voisi vielä odottaa?
Miksi? Se lievittää kipua.
En tiedä, ei se ole niin paha.
Olosi paranee. Älä kiusaa itseäsi.
Meidän pitää järjestellä asioita.
Emme tiedä, kauanko hän on täällä.
Niin kauan kuin keho kestää.
Tiedätte Marien.
Joku päivä hän sanoo: "Nyt riittää" ja haluaa järjestää kaiken, ajankin.
Kyse ei ole nyt Mariesta vaan sinusta ja Tomysta.
Järjestin Tomyn päiväkodin äitini ja Marien isän kanssa.
On muutakin kuin päiväkoti. Sinun pitää syödä. Muutakin kuin leipiä.
Mitä jos olette täällä kuukauden tai kaksi?
Et voi tulla meillekään, koska asumme kaukana.
Hienoa. Kiitos, pärjään kyllä jotenkin.
Sinun pitää saada puhtaita vaatteita.
Lopeta, Maru. Ajat ovat vaikeat.
Etkö peseydy? -Onko se tarpeellinen tieto?
Inhottavaa. -Maru on oikeassa.
Asiat on järjestettävä. -Esimerkiksi vierailut.
Et voi olla täällä koko päivää. -Hyvä on.
Aloitan ryhmäkeskustelun ilman Marieta ämmälauman ja Charlien kanssa,
ja järjestämme viikon vierailut.
Haloo?
Kuka siellä?
Hei.
Kyllä, hän sai sen.
Hän piti siitä kovasti.
Paljon kiitoksia.
Hei.
Lu, muistikirjatyttö.
Marien ystävä jostain ryhmästä, eikö?
Kirjonta- ja käsityöryhmästä. Typerää. Tyttö on kuitenkin kiva.
Vaikka hän kirjookin.
Minulla on uusi särky joka päivä. Nyt selkääni koskee.
Niin, olet paljon sängyssä.
Kokeillaan pyytää ilmapatjaa.
Eilen ei sattunut. -Varovasti.
Kehosi on hauraampi. Olet herkempi.
Pidätkö tippaa?
Ulkona on kaunis sää, vai mitä? -Niin, aurinko paistaa.
Tahdon nähdä.
Pääsetkö yksin? -Kyllä.
Pärjäätkö?
Tuonne pystytetään isoa nosturia.
Rakennetaankohan sinne jotain? -Ostoskeskus kuulemma.
Elämä jatkuu ilman meitä. Se on vain hyväksyttävä.
Ei oikeastaan sitäkään.
Olemme niin merkityksettömiä, ettei universumi välitä, hyväksymmekö.
Vaikka tahtoisi olla mukana,
vaikka tahtoisi pysäyttää metastaattisen karsinooman -
nähdäkseen poikansa käyvän alakoulun loppuun,
maailma kulkee eteenpäin, yhä nopeammin.
Mikä hätänä? Mitä tarvitset?
Minun täytyy päästä vessaan. Minua oksettaa.
Mitä ihmettä?
Mennään.
Sanoinhan, ettei siihen kannata leiriytyä.
Jos oksentelu jatkuu, on laitettava letku.
Hyvä on.
Onko parempi? -On.
Voitko paremmin? -Voin.
Jos tarvitset jotain muuta, kutsu. -Hyvä on.
En nähnyt mitään. Nuku vain.
Kiitos.
Mikset sanonut, että voit pahoin?
Koska nukuit, ja sinun pitää levätä.
Ja koska minun pitäisi pystyä kävelemään vessaan yksin.
Minun pitäisi.
Oksensin enemmän kuin söin.
On mahdotonta oksentaa itkemättä.
En koskaan itke lapseni nähden, mutta olen vain ihminen.
En pysty siihen koko ajan.
Onneksi kehoni päätti nukkua 14 tuntia.
Hermostun, kun vain istun sängyssä -
enkä voi tehdä mitään.
Vatsani huuhdeltiin eilen. Suosittelen. Tuntuu mahtavalta.
Kiitos mukavista sanoistanne!
Toivottavasti nyt saan perseeni takaisin.
Iltaa. Joillakin ihmisillä on krusifiksi sänkynsä yllä.
Minulla on tippa.
Huomenna vastaan viesteihin. Nyt pitää kirjoittaa kirjaa. Että ehtisin.
Rakastan hullun lailla vahvoja reisiäsi,
Mick Jagger -kampaustasi ja suutasi, joka on kuin minun.
Olet aivan kuin minä lapsena, mutta tunnut onnellisemmalta.
Siksikö, että toivon niin?
Tahtoisin mennä kauas, niitylle, missä sinä voisit juosta kiljuen.
LUKU 21: HASSUJA AJATUKSIANI
Olen kateellinen ihmisille, jotka näkevät sinun kasvavan.
Onnittelut lehtijutusta vaimostasi.
Mistä jutusta? -Clarinissa. Etkö lukenut?
En. -Tuon sen sinulle.
Tässä.
Miltä päivältä tämä on? -Tältä.
NAINEN KERTOO SYÖVÄSTÄÄN
Pidä se vain.
Palautan sen. -Selvä.
Marie.
Niin? -Katso, mitä Clarínissa oli.
Mikä tämä on?
Tunnetko kirjoittajan?
En. Luitko sen?
Luin. Hyvä artikkeli.
Oikeastiko? -Kyllä, oikeasti.
Mitä kuuluu, Maru?
En tiedä.
Digiversiossa artikkeli on kannessa.
Koko kannen kokoinen.
Annan hänelle.
Mitä kuuluu?
Ei aavistustakaan.
Kysy tytöiltä.
Näetkö? Minusta tulee kuuluisa. Liian myöhään.
Okei.
Nähdään iltapäivällä. Suukkoja.
Aletaankohan meitä häiritä haastattelupyynnöillä?
Mikä tämä skandaali on? -Näittekö?
Oletko nyt julkkis? Uskomatonta!
Vai mitä?
Epäreilua, että tulet kuuluisaksi syövästä etkä perseestäsi.
Uskomatonta.
Niin hyvä perse. -Vatsaani koskee.
Tarvitsetko apua päästäksesi sängylle?
Nostaisitko päätyä, Hernán?
Onko media soitellut? -On, mutten tuhlaa aikaa sellaiseen.
Kuka soitti? -Aamuohjelma.
Kanavalta 11.
Vero Lozanon ohjelmako? -Niin. Vero Lozanon.
Sinä teet sen. -En. Miksi?
Miksi tekisin? -Kaikki katsovat sitä.
Entä sitten? Mitä väliä sillä on?
Olet oikeassa. En tiedä.
Toitko mitään syötävää? -En.
Sen yhden illan jälkeen emme tuo enää ruokaa.
Mutta Hernán toi jotain. -Mitä?
Aivan.
Kaiutin.
Kiitos! -Voit kuunnella musiikkia.
Suuret kiitokset.
Tämähän on sinun. Se, mitä käytät töissä.
Ei sillä ole väliä. Se on nyt sinun.
Kiitos.
Hei. -Huomenta.
Huomenta. Missähän tri Vigna on? -Kuulutan häntä.
Tri Vigna, ottakaa yhteys infopisteeseen.
Kiitos.
Vastaanottoon on jätetty tavaroita vaimollesi.
Mitä tavaroita? -Lahjoja.
Haen ne myöhemmin. -Selvä.
Haloo? Kyllä, tohtori.
Huoneen 216 potilaan aviomies etsii teitä.
Selvä. Voit mennä hänen huoneeseensa ylös.
Haen tavarat myöhemmin. -Selvä. Sanon tytöille.
Hei.
Federico, sisään. -Anteeksi.
Hyvä artikkeli Clarínissa. -Niin.
Kiitos, että mainitsitte sairaalan.
Me emme liity siihen. Emme edes tiedä kirjoittajaa.
Istu.
Kanava 11 haluaa haastatella Maríaa.
Kameroiden kanssako? -Niin.
Sairaalaan ei saa tuoda kameroita.
Teen kaiken, mitä pystyn.
Tänne ei saa tuoda kasveja, ihmisryhmiä tai lapsia.
Sallin ne kuitenkin teille. Mutta en kameroita.
Johtokunta löylyttäisi minut. -Niin.
Jospa tekisitte haastattelun puhelimitse.
Ehkäpä.
Se voi olla mukavampaa kuin esiintyä tällaisena.
Ei hän siitä välitä.
No, kuitenkin. Sehän on tärkeintä, mitä hän sanoo.
Kauanko soittoon on? -Kolme minuuttia.
Koskeeko vielä? -Vähän.
Pyydän morfiinia. -Ei, odota. Älä.
Et pysty haastatteluun kivuissa. -Kestän vielä.
En halua ottaa sitä nyt. Kuolaisin kuin hölmö. En halua.
En halua sitä.
Tämä on se ohjelma.
Sosiaalinen media on kanava -
niin katarsikseen, kommunikointiin kuin protestointiinkin…
Joko? -Ei vielä.
…140 merkillä, mutta myös sairauksista puhumiseen,
samaistumiseen johonkuhun, joka ehkä käy itse läpi samaa.
Saimme kuulla María Vásquezin tarinan.
Hänellä on syöpä, jonka hoito on loppuvaiheessa.
Munasarjasyöpä. María kertoi tästä twiiteissään. Leo lukee.
Katsotaan María Marien kirjoittamia twiittejä.
"Morfiinipelastus. Älä kiusaa itseäsi, lääkäri sanoi."
"Mieluummin en näyttäisi mitään,
vaan jatkaisin elämää, mutta kiitos tuesta."
María on nyt linjalla. María, miten voit?
Täällä Vero ja Leo. Mitä kuuluu?
Hei, Leo. Hei, Vero.
Mitä kuuluu? Kiitos soitosta.
Älä. En kuule. -Ääni kiertää. Ei voi mitään.
Seitsemän kuukautta sitten minulle tehtiin radikaali leikkaus,
hysterektomia.
Minulta poistettiin kaikki. Minut tyhjennettiin täysin.
Olin ihan tyhjä.
Entistä enemmän.
Sitten aloin saada sytostaattihoitoa,
joka tehosi, kunnes ei enää tehonnut.
Ja…
Nyt mitään ei ole enää tehtävissä.
Odotamme vain, että aika tulee.
Odotatte…
Sitä on vaikea sanoa.
Kuolemaa. On sanottava suoraan.
Odotamme kuolemaani.
Kuolemaasi. Eikö mitään ole enää tehtävissä?
Terveydentilani on hyvin hauras.
Minua ei voida leikata, enkä kestä enempää sytostaattihoitoa.
Kaikesta huolimatta minusta pidetään hyvää huolta.
Minua hoidetaan täällä hyvin.
María, twiittiesi mukaan olet käynyt läpi kaikki mielialat.
Niissä on huumoria, suuttumusta, ironiaa.
Missä tunnelmissa nyt olet?
Tällä hetkellä minulla on hauskaa, koska esitän -
eräänlaista stand-up-monologia vierailleni.
Silloin kun en ole oksentamassa,
olen yleensä naurun ympäröimä.
Lapsesi on 3-vuotias. Ajatteletko häntä -
sitten, kun…
Ajattelen häntä paljon. Puhun hänelle paljon.
Kuvaamme hänelle videoita.
Selitän asiat niin kuin ne ovat. -Mitä olet kertonut?
Kerromme hänelle, että pian äiti ei enää ole täällä,
mutta olen aina hänen sydämessään. Uskon, että hän ymmärtää.
Entä miehesi? Oletko suhteessa? Miehesi on tässä kanssasi.
Tuo kuva on häistäni.
Menin naimisiin synnissä, sillä olin seitsemännellä kuulla raskaana.
Siinä on Fede.
Aviomieheni on kanssani.
Hän hoivaa minua ja on täällä koko ajan.
Kun sait tietää munasarjasyövästä,
oliko asenteesi positiivinen? Uskoitko selviäväsi?
Enemmänkin arvasin sen. -Millaista se oli?
Kävin ultraäänikokeessa,
koska vatsani näytti siltä kuin olisin raskaana.
Ja lääkäri, tiedättehän, miten lääkärit puhuvat keskenään -
luullen, ettet tajua, mistä he puhuvat.
Joskus potilaita aliarvioidaan. -Aivan, niin aliarvioidaan.
Lääkäri sanoi ultraääniteknikolle:
"Asteikolla mitä lie,
jossa 45 on paljon,
paljonko sanoisit tämän olevan?" Ja nainen sanoi:
"Tämäkö? Varmaan sata."
María, kuinka vanha olet nyt?
Täytän kahden päivän päästä 43.
Täytät 43 kahden päivän päästä. -Niin. Jos ehdin,
täytän 43.
Olet hauska ja ironinen.
En tiedä, auttaako se sinua vai onko se suojakilpi, mutta se näkyy koko ajan.
Ei se auta minua.
Eikä se ole kilpikään.
Olen oikeasti tällainen. Tämä olen minä.
Joskus ystäväni nauravat kuollakseen,
kun käyvät luonani ja ovat dramaattisempia kuin minä.
Oikea sana on kai "hyväksyminen".
Hyväksyntä ja…
Kuolema on osa elämää.
Olen yhä täällä, en vain jaksa puhua.
Julkisuus musertaa.
Arvostan vinkkejä vaihtoehtoisista hoidoista,
mutta joskus arpa on heitetty.
En googlaa mitään.
Terveys on paska juttu,
mutta ainakin sain 7 kuukautta kauniita hetkiä.
Kuusi. Minulla on neljä, kuusi, seitsemän.
Seitsemän.
Niinkö paljon?
Seitsemän on paljon.
Yksi, kaksi, kolme, seitsemän, yksitoista.
Neljätoista, seitsemän, yksitoista, neljätoista, seitsemän.
Olet hauska, Tomy. Sanot hauskoja juttuja.
En vain muista niitä, koska joudun syömään Tyhmädolia.
Ota nyt yksi. On mansikkakausi.
En voi. Kehoni ei siedä niitä, Maru. -Ota nyt yksi.
Yksi vain. -Noin.
Mitä tämä on? -Patja on vaihdettu.
Miksi? -Vanha kului puhki naidessa.
Pitikin sanoa, että ottakaahan iisisti, sillä sairaalassa huhutaan,
että tämä on bilehuone.
Hei, Maru…
Tahdon, että Fede on jonkun kanssa. Hoida sinä se.
Tahdon, että hän saa panoja, menee naimisiin.
Voi, mitä pyydän.
Kesti 18 vuotta naida sinut. Pano riittää hänelle.
Ei, tarkoitan sitä. Oikeasti.
En tahdo, että hän masentuu.
Tahdon, että hän saa naista, on onnellinen. Elää.
Ripseni lähtevät. Kauheaa.
Anteeksi. Vaimollesi on tuotu lisää tavaraa.
Vielä lisääkö? -Ohjelman jälkeen.
Vaikka menetin perseeni, laihduin 12 kiloa ja lihakseni ovat kuin etanalla,
tunnen itseni kauniiksi. Kalju luuranko.
Panimme ne laatikoihin.
Kiitos. -On toinenkin.
Niinkö? Haen sen myöhemmin. -Selvä.
Mitättömät asiat, kuten hampaiden pesu ja voiteen levitys,
saavat tuntemaan olon omaksi itseksi.
Syöpä ei vie turhamaisuutta.
Miltä näyttää?
Näytät hyvältä. -Tietenkin.
Sain kolme annosta morfiinia.
Tuntuu kuin kelluisin.
Tätä tarvitsimmekin. Tämä kissa on kaikkialla.
Se on maneki neko.
Se tuo onnea.
Mitä muuta sain? -Voidetta, voidetta, lisää voidetta.
Hei.
Tuomme lisää lahjoja. Koska se on ruokaa, se oli jääkaapissa.
Paljon lahjoja, María.
Voitte ottaa ne. En voi syödä.
Fede, katso, otatko jotain. He saavat loput.
Vitello tonnatoa.
Mozzarellatikkuja. -Ei.
Porkkanakakkua. -Ei.
Entä tämä? -Mitä se on?
Mansikkakakku.
Tomy voisi pitää tästä. -Sinäkin voisit.
Viekää muut, mutta jättäkää tuo. Tämä mies syö sen.
Paljon kiitoksia. Jaamme ne muiden hoitajien kanssa.
Selvä. -Kiitos.
Nähdään.
Hei, Marie. -Niin.
On pyydetty vielä kolmea haastattelua.
Ei, nyt riittää.
Ei onnistu. Koeta päästä heistä eroon.
Tämä riittää.
Hyvä on.
Tosi hyvä ajoitus tulla kuuluisaksi.
Tämä on kuin vitsi.
Puhun Néstorille kaupunginvaltuustossa.
Ehkä saan invaparkkiluvan,
ettei aina tarvitse hakea parkkipaikkaa ja maksaa pysäköinnistä.
Okei. -Heippa.
Aiotko nilkuttaa? -Kyllä. Näin.
Voitko tuoda Tomyn?
Maru tuo hänet tänään.
Tapasimme joulukuussa 1991 ja olemme olleet yhdessä siitä lähtien.
Eläköön rakkaus!
En voisi toivoa sinulle mitään parempaa, kuin että löytäisit tällaisen rakkauden.
Suukko!
Kaksi yhtä vastaan.
Erityistä, intohimoista, myrskyisää.
Maali!
Ainutlaatuista, rakastavaa.
Rakastavaa rakkautta. Oletpa hölmö, äiti.
Miten yö meni?
Ei kehuttavasti. Oksensin vähän.
Söitkö mitään? -Mansikoita.
Mokasin. -Eihän.
Ei hätää.
Mutta kun oksennat,
voit vetää sitä henkeen ja saada sitä keuhkoihisi.
Pyydetään siksi nenämahaletkua. -Hyvä on.
Se on aluksi ärsyttävä, mutta siihen tottuu.
Kerroit eilen matkastasi Eurooppaan perheesi kanssa.
Olisikohan jo sedaation aika?
Ehkä.
Tiedät, kun sen aika on.
Viimeistelen Tomyn muistikirjaa. Ehkä 10 sivua on jäljellä.
Ensi viikolla ehkä.
Kerro sitten, niin sovitaan päivä.
Millaista se on?
Kuin tavallinen päivä. Et edes huomaa.
Suurennamme morfiiniannosta,
lisäämme midatsolaamia, unilääkettä, ja nukahdat.
Enkä enää herää?
Tarkkailemme sinua -
ja annostelemme lääkkeen sopivasti, niin et herää.
Mieti, kenelle tahdot sanoa hyvästit.
En ollut ajatellut sitä.
Mitään ei enää voida tehdä.
Loppuun asti hymy naamalla ja käsi nyrkissä. Mutta nyt se loppuu.
Huomenna on syntymäpäiväni. En tahdo lahjoja enkä onnitteluja.
Vain meksikolaiset juhlat ja kuolleiden päivä -jutut.
Kun kynttilät sytytetään, se näyttää hyvältä.
Otetaanko kuvia ja postataan niitä?
Onko se liikaa?
Ei.
Tule sisään.
Haluan puhua kanssasi. -Mitä nyt?
Miten hän voi? -Charlie…
Mitä lääkäri sanoi? -Mitä hän nyt sanoisi?
Joskus lääkärit konsultoivat toisiaan, puhuvat keskenään.
Toitko lahjan? -Toin.
Hän ei halunnut lahjoja.
Hänen kokoelmastaan puuttuvat kaksi Puck-kirjaa.
No, tule.
Hän nukkuu.
Kaikki ne lääkkeet.
Lähdemme kahvilaan, että hän saa levätä.
Tulen kohta.
Nähdään. -Hei.
Luulin, että nukuit. -En.
Mitä sinulla on siinä?
Hampurilainen.
Syön sen ulkopuolella. -Ei minulla tee mieli sitä.
Hei.
Syö se täällä.
Toin pyytämiäsi tavaroita. -Hyvä.
Luin tätä kirjaa, jonka Charlie antoi syntymäpäivälahjaksi.
Kaksi Puck-kirjaa, joita minulla ei ollut. Ajatella, että hän muisti.
Hän on nero.
PUCKIN VOITTO
Kävitkö kotona? -Kävin. Rosa oli käynyt.
Maksoitko hänelle? -Hän käski maksaa kaiken ensi viikolla.
Hän lähetti terveisiä.
Mitä muuta?
Maksoin puhelinlaskut.
Molemmista viivästyskorkoa.
Tomyn huoneen ikkunasta vetää yhä.
Heti kun minulla on aikaa, tiivistän sen uudelleen.
Hyvä.
Kasvit voivat hyvin. Nekin lähettävät terveisiä.
Ota niistä kuva. -Otan.
Annoin päiväkodin johtajalle lahjan. Hän auttoi paikan saannissa.
Fede, sovitaanko päivämäärä?
Oletko puhunut Vignan kanssa? -Olen.
Hän sanoi, että se voidaan tehdä koska vain.
Okei.
Se voisi olla perjantai.
Mitä sanot?
Hyvä on.
Tomyn kanssa pitää puhua ensin.
Huomenna tai ylihuomenna.
Joka sopimuksessa on koukkunsa.
Fede suostui olemaan kanssani, kunnes kuolema erottaa.
Federico.
Mutta hän ei lukenut pikkutekstiä.
Mitä kuuluu?
Tarvitsen notaarin vahvistuksen Marían suostumuksesta sedaatioon.
Onko jokin vialla? -Ei.
Se vain on hyvä olla. -Mistä löydän notaarin?
Vastaanotossa osataan neuvoa lakitoimisto.
Pitääkö hänen tulla tänne? -Siellä neuvotaan.
Menen heti. -Ilmoita sitten. Olen täällä myöhään.
Hän ei varmaan uskonut, että se hetki tulisi näin pian.
Mutta nyt aikani koitti.
Etsin lakitoimistoa. -Kolmas kerros.
Kiitos.
Mieluummin lähtisin Pariisiin,
mutta juuri nyt paras lahja, minkä hän voi antaa,
on kuolemani järjestäminen.
Hei.
Päivää.
Etsin notaari Ceruoloa. -Vanhempaa vai nuorempaa?
Kumpikin käy. Tarvitsen todistuksen.
Istu odottamaan. Ilmoitan hänelle.
Kiitos. -Hetkinen.
En varmaan ole koskaan nähnyt tällaista rakkaudenosoitusta.
Tule sisään.
Kiitos. Anteeksi.
Hyvää iltapäivää.
Käy istumaan. Miten voin auttaa?
Vaimoni on läheisessä sairaalassa, ja tarvitsen vahvistuksen suostumukseen.
Onko sinulla teksti? -Ei minulla ole mitään.
Tarvitsen asiakirjan paperilla.
Minulle ei sanottu mitään.
No, katsotaanpa.
Pyydä apua sairaalasta, malliasiakirjaa.
Käyn siellä ja palaan sitten. -Ei nyt. On myöhä.
Se on jätettävä huomiseen. -Voisiko sen tehdä vielä?
Onko asia kiireellinen?
Vaimoni kuolee, ja hänen on annettava suostumus sedaatioon.
Hyvä on.
Odotan sinua.
Tehdään näin.
Tässä on korttini. Tee, mitä sinun täytyy.
Odotan jonkin aikaa. Jos viivästyt, soita.
Paljon kiitoksia. -Ei kestä.
Sinä saat vaatteeni.
Valitse parhaat. Saat ne kaikki.
Äitini hääpuvun, hänen laukkunsa, antiikkikorut. Kaikki ovat sinun.
Voit antaa loput pois.
Tai heittää pois.
Tee, mitä haluat.
Anna kirjontatyöt Veralle. Hän tietää, mitä tehdä.
Tee meikeille, mitä tahdot.
Anna Puck-kokoelma Agusille, Paulan tytölle.
Ja tämä. Heitä tavaraa pois.
Armotta. Fede ei pysty siihen.
Heitä pois, mikä vain ei…
Tämä on tärkeää: Trío Los Panchosin levy Historia de un Amor.
Se on laulumme tapaamisemme ajalta.
Hän kuuntelutti sitä minulle, kun olimme vasta tavanneet.
Etsi se ja hävitä.
Fede löytää sen, ei voi olla kuuntelematta -
ja tulee surulliseksi.
Eikö laulunne ollut Contigo Aprendí?
Ei. -Manzaneron laulu.
Ei. Älä heitä pois väärää levyä.
Hyvä on. Historia de un Amor.
Anna hyvä lahja tri Molinalle. -Selvä.
Molina.
Hoitajat. Anna heillekin lahjat.
Charlie saa kuivurin.
Hän ilahtuu siitä. -Se on paras lahja.
Et enää ole vierelläin
On yksinäisyys vain sielussain
Lopeta. Masennut itsekin.
Siinä kaikki.
Onko selvä?
Tri Vigna, tulkaa infopisteeseen.
Hän tulee. -Kiitos.
Tervehdys, tohtori.
Tohtori.
Tarvitsen tekstin suostumukseen. -Unohda se. Tule, johtaja odottaa.
Mitä nyt? -Tämä voidaan kyllä selvittää.
Taasko ongelmia? -Ei hätää, minä hoidan tämän.
Vastaa "kyllä" kaikkeen.
Federico, välitämme Maríasta kovasti, ja sinusta myös.
Olette olleet hyvin vahvoja tässä tilanteessa.
Siksi koetamme tehdä olonne mahdollisimman mukavaksi.
Eikö totta? -Totta kai.
Kiitos siitä.
Tämä on kuitenkin arkaluontoista.
Raja eutanasian ja terminaalisen sedaation välillä on hiuksenhieno,
ja asiasta voi tehdä monta tulkintaa.
Itse asiassa monet kollegat eivät hyväksy terminaalista sedaatiota.
Tämän semanttisen ongelman vuoksi sitä tulisikin kutsua palliatiiviseksi.
Aivan.
Lain mukaan lääkärin tulee suositella sedaatiota -
potilaan tai hänen omaisensa suostumuksella,
mikäli potilas ei enää itse voi päättää,
silloin, kun kipu käy sietämättömäksi tai kun sen lievittäminen ei enää auta.
Emme kuitenkaan voi sanoa, että teemme sen viiden päivän päästä.
Se tarkoittaisi, että potilas voi elää kivun kanssa,
se ei ole kestämätöntä, ja vähäisemmätkin keinot auttavat.
Federico, tämä on sairaalan tavanomainen käytäntö, vai mitä, tohtori?
Kyllä.
María on julkisuuden henkilö.
Clarínin etusivu, TV-haastattelut.
Jutut leviävät sosiaalisessa mediassa. Asiat sekoitetaan.
En olisi yllättynyt, jos joku luulisi meidän antavan kuolinapua.
Anteeksi. Pitää vastata.
Kuule, Federico.
Jos hän olisi vaimoni,
veisin hänet kotiin ja hankkisin jonkun antamaan sedaation.
En sano tätä sairaalan johtajana.
Mitä aiot? Vietkö hänet kotiin?
Johtaja sanoi, että veisi vaimonsa kotiin ja hankkisi sedaation.
Hän tahtoo vain miellyttää.
Mitä Vigna sanoi? Onko asia sinun käsissäsi?
Hän on johtava lääkäri. Kai hän jotain voi tehdä.
Jätetään asia Vignalle.
Soitan Adriánille.
Adriánilleko? Adrián on ravitsemusterapeutti.
Mitä hän voisi tehdä? -Hän on myös lääkäri.
Ei se kuitenkaan tähän auta.
Ravitsemusterapeutti.
Miksei sedaatiota tehdä sairaalassa? -Kaiken sen vuoksi, mistä kerroin.
Marie ei ansaitse tällaista. -Ei tietenkään.
Vietkö hänet kotiin? -Se olisi tarkoitus.
Mennään istumaan sisään.
Minne aiot tällä romulla?
Pohjoiseen. Jujuyyn kesällä.
Et pääse tällä pitkälle. -Niinkö luulet?
Tule parin kuukauden päästä katsomaan.
En oikein usko.
Kuule, Fede, sedaatio kotona ei ole niin yksinkertainen.
Se ei ole kerrasta poikki.
Häntä pitää tarkkailla.
Lääke pitää annostella.
Hänet täytyy pitää unessa ja samalla alkaa vähentää nesteytystä.
Se voi kestää viisi, kuusi, seitsemän päivää. Kauemminkin.
Harmi.
Onko mitään nopeampaa? -Eutanasia on nopeampi.
Voin hankkia sinulle lääkärin, jos haluat.
Ei.
Kun tämä alkoi, lupasin Marielle, että jos se pitää tehdä, minä teen sen.
Selitä minulle. -Hyvä on.
Jos viet hänet kotiin,
pyydä sairaalasta keskuslaskimokatetri.
Se asetetaan isoon, sydämeen johtavaan suoneen.
Entä jos hänellä jo on se? -Ei varmasti ole.
Lääkärit hoksaavat, jos pyydän sitä.
Eikö sairaalassa ole ketään luotettavaa? -Ei sillä lailla.
En tiedä…
Annahan kun…
Ja kun hänellä on se, mitä sitten?
Sitten kysyt apteekista kaliumkloridia.
Kaliumkloridia. -Hei, Fede.
Miten Marie voi? -Hei, Estela. Sinnittelee.
Täytyy käydä hänen luonaan. Ehkä ehtisin tällä viikolla.
Menen äitisi luo.
Okei. Haen sinut. -Selvä.
Terveisiä Marielle. -Minä kerron.
Mitä minun piti pyytää? -Kaliumkloridia.
Annetaanko sitä minulle? -Se on reseptivapaata.
Sitä käytetään ripuliin ja oksenteluun.
Kun saat sen, tuo se minulle. Laitan ruiskun valmiiksi.
Sinun pitää vain ruiskuttaa se katetriin.
Uskallatko?
Kyllä.
Tuleeko se ilmi ruumiinavauksessa? -Tulee, jos se tehdään.
Mutta kuka pyytäisi ruumiinavausta syöpään kuolevalle?
Entä jos en saa keskuslaskimokatetria?
Kalium pitää laittaa suoraan tippalaitteeseen.
Se on hitaampaa.
Yritä saada keskuslaskimokatetri.
Se menee suoraan sydämeen.
Tohtori.
Mitä kuuluu? -Voimmeko puhua?
Vie se labraan. Nähdään siellä. Niin?
Lähdemme kotiin. -Puhukaa siitä tri Vignan kanssa.
Tietysti. María tarvitsee keskuslaskimokatetrin.
Minkä vuoksi?
Lääkkeitä varten, jos hän tarvitsee niitä. -Kuka niin sanoi?
Perheemme lääkäri.
Pyydä häntä soittamaan. Emme voi laittaa sitä.
Siihen on oltava lääkinnällinen syy.
Pyydä häntä soittamaan. -Hyvä on.
Kiitos.
Mitä Adrián sanoi?
Muistatko, mitä puhuimme? -Muistan.
Että jos jonkun pitää tehdä se, minä teen. -Niin.
Se on kaliumia.
Vaikuttaa heti.
Adrián valmistelee ruiskun, minä laitan sen tippaasi.
Entä jos se tulee ilmi?
Se on mahdotonta, Marie.
Adrián…
Adrián sanoi.
Syöpäpotilaille ei tehdä ruumiinavauksia.
Eikö ole parempi mennä kotiin? -On.
Tehdään se kotona.
Jos menemme kotiin ja kuolen heti, jäämme kiinni.
Tomy menettää molemmat vanhemmat, koska sinä voit joutua vankilaan.
Oletko humalassa? Joitko viskipullon?
Miten niin tapat hänet? -Niin teen.
Puhuimme siitä jo alussa.
Ei tätä voi jatkaa kuukausikaupalla.
Kuka sanoi, että se kestäisi kuukausia?
Viisi, kymmenen päivää. Sekin on kidutusta.
Ei näin voi jatkua. Hänet nukutetaan, hän herää.
Jonkun on annettava hänelle kalium.
Sano, että olen oikeassa. En ole hullu. En kestä hänen kärsimystään.
Tiedän, että sinun pitää tehdä se. Se vain kuulostaa niin pahalta.
Oletko puhunut lääkärille, sille Vignalle?
En sotke häntä tähän.
Hänhän sanoi hoitavansa asian. -Päästäkseen minusta.
Federico, etsin sinua. -Mitä kuuluu?
Menen Marien luo. -Selvä.
Tri Vigna sanoi, että Marían on allekirjoitettava -
tämä elvytyskieltolomake.
Kun María allekirjoittaa tämän, hän järjestää sedaation perjantaille.
Vihdoinkin.
Tämä on painajaista.
Pitääkö notaarin tulla paikalle?
Ei, Marían allekirjoitus riittää. Eikä mitään sosiaaliseen mediaan.
Ei tietenkään. -Hyvä.
Kiitos. -Ei kestä.
Marie, kulta.
Allekirjoita tämä.
Mihin? -Tuohon.
Tässä.
Siihen niin.
Allekirjoita, niin saat sedaation perjantaina.
Ja siinä se.
Kuka valtuuttaa tämän?
Vigna.
Valmista?
Menen, ennen kuin hän katuu.
Rauhoitu vähän. -Minulla on kiire.
Järjestätkö jäähyväiseni?
Tuolla on Roxy.
Hei.
Olenko ensimmäinen? -Et. Leti meni ensin.
Miten meni? Mistä puhuitte? -En tiedä. Mitä pitäisi sanoa?
Entä sinä? -Menen viimeisenä.
En tiedä, menenkö.
En tiedä…
Voi hitto.
Tässä.
Ota klonatsepaami. -Saisinko vielä yhden?
Ei. Alat kuolata.
Hän itkee paljon. Ehkä voin antaa toisen.
Ota toinen, kun tulet pois. -Tai myöhemmin.
Mieluummin… -Se on liikaa.
Annan sen myöhemmin. -Hyvä on. Menen ylös.
Onnea matkaan.
Hei, Roxy.
Hei, Marie.
Olen hölmö. Sain kuulla sen tuhat kertaa.
Olen pahoillani. -Älähän nyt, Roxy.
En ole ennen hyvästellyt näin.
Älä huoli.
En minäkään ole ennen kuollut.
Olet aina samanlainen.
Katso.
Minäkin otin tatuoinnin.
Siitä muistan sinut aina.
Vaatteita vaihtaessa, suihkussa, naidessa.
Kun sinulla on aikaa, vie Tomy ulos.
Jooko? Vie Tomy kävelylle.
Muista. -Kyllä.
Terveisiä äidillesi.
Anteeksi.
Tule tänne, Charlie.
En osaa hyvästellä. Miten tämä tehdään?
Oli mukava tuntea.
En tiedä. Näin kai.
Miten rakentaminen sujuu? -Se on pysähdyksissä.
Minun täytyy saada lisää rahaa.
Sinun pitää tehdä töitä, Charlie. Paljon töitä.
Ansaita paljon rahaa.
Haluan kiittää sinua -
kaikista niistä vuosista, kun olemme tunteneet.
Olet ainoa, jonka seurassa voin olla spontaani.
Olen ateisti, kuten sinä.
Mutta…
Jos kuolemanjälkeistä elämää on,
lähetä minulle merkkejä.
En tiedä…
Kirjoita -
huurtuneeseen peiliin kylpyhuoneessa.
Tai siihen muistikirjaan, jonka annoit minulle. Kirjoita siihen.
Kirjoita jotakin.
Mene vain, jos sinulla on tekemistä.
Ei. Peruin kaiken tältä päivältä.
Hetki koittaa.
Lucho. -Hei.
Hei, äiti, mitä kuuluu? Hei, kulta.
Hei. -Tahdotko, että tulemme mukaan?
Ei, menkää te myöhemmin.
Jätän Tomyn kahden Marien kanssa. Menkää istumaan.
Siellä on nappi siltä varalta, että joku tarvitsee apua.
Kun sitä painaa, kello soi, ja joku tulee auttamaan.
Oliko se hurjaa? -Vähän.
Ai vähän? -Niin.
Eikö kovasti?
Hei.
Hei!
Soita sitten.
Kuka tuo pääkalloheppu on?
Kumpi?
Tuoko?
Paistettu muna -ilme.
Mandariini-ilme?
Arvasin!
Nyt on minun vuoroni. Keskity.
Katsotaan, arvaatko tämän. Tämä on tosi vaikea.
Joo.
Se on…
Banaani-ilme.
Banaani. Nyt sinä.
Mikä tuo ilme on?
Onko se kitkerää?
Greippiä?
Onko? -Sinä sait tähden.
Niin, koska minä voitin. -Et saa tähtiä.
Enkö yhtään?
Koska sinä hävisit. -Minne häviäjä joutuu?
Ei mihinkään. Jäät tänne. Leikkimään.
En pysty kertomaan, kuinka paljon rakastan sinua.
Ilo, jota tunnen, kun näen ilmeesi,
viha siitä, että joudun lähtemään.
Tämä on…
Kuolema kuitenkin kuuluu elämään, ja usein se on…
Epäreilua? Tarpeetonta?
On pahempiakin kuolemia,
elämiä ilman rakkautta, iloa, intohimoa tai mitään.
Ilman Fedeä, Marieta tai Tomya.
Tämä on surullinen ja suloinen kuolema. Ajattele sitä.
Ymmärrät sen, ihana poikani.
Minun okapini.
Päivää.
Odottaisitteko hetken? Poikamme on siellä. -Toki. Tulemme kierroksen lopuksi.
Kiitos. Olette ystävällisiä.
Hei, täällä Federico, Marien aviomies.
Käytän hänen tiliään, koska hän ei enää itse pysty twiittaamaan.
Mitä kello on? -Melkein viisi.
2 000 jakoa Twitterissä.
Hei. Kaikki hyvin? -On.
Voinko kysyä jotain? -Toki.
Vaikuttaako annos välittömästi? -Mikä annos?
Sedaatioannos. -Tämä on tavallinen lääkeannos.
Kuinka niin? Sedaatiohan oli sovittu. -Ei minun tietääkseni.
Hän allekirjoitti lomakkeen.
Puhu tri Molinalle. -Missä hän on?
Toisessa kerroksessa.
Palaan pian.
Kuulkaa, miksei Maríaa nukuteta?
En tahdo ylittää tiettyjä rajoja.
Mitä rajoja? -Vakaumukseni rajoja.
Pyydän tri Vignaa lähettämään jonkun, joka tekee, mitä täytyy.
Voitte tehdä sen.
Ymmärrän asemanne ja kunnioitan sitä. Todella.
Koettakaa kuitenkin ymmärtää minua. María ei voi elää tällä tavoin.
Oksentaen kaiken, mitä syö, sietämättömissä kivuissa.
Jos olisi vähänkin toivoa, vaikka yksi mahdollisuus tuhannesta,
olisin samaa mieltä, mutta tiedätte, ettei ole.
Elämä on minulle pyhää, jopa Marían tilassa.
Voin tappaa kivun mutten ihmistä.
Siksi ryhdyin lääkäriksi.
Suo anteeksi.
Federico.
Hei. -Mitä on tapahtunut?
Minäpä kerron. Suunnitelmamme tuli ilmi. Ei minun tai johtajan vuoksi.
Sairaalan asianajaja oli suorasanainen.
Hän ei tahdo terminaalista sedaatiota.
Jos teemme sen, se näkyy potilastiedoista.
Eihän se ole laitonta. -He panikoivat. Pelkäävät mediaa.
Että joku häikäilemätön toimittaja -
syyttää artikkelissaan sairaalaa naamioidusta eutanasiasta.
"Sairaala tappoi potilaan." Sehän myy.
Mitä nyt tehdään? -Rauhoitu.
Se, minkä olisimme voineet tehdä parissa päivässä,
tehdään nyt seitsemässä tai kahdeksassa.
Kukaan ei epäile mitään.
Eikö hän kärsi?
Ei. Aivojen kipureseptorien toiminta estetään.
Mutta onko hän tajuissaan? -Ei.
Hän ei ole tajuissaan. Eikä kärsi.
Nämä ihanat kulmakarvat. Ovatko ne kuin äidillä?
Eivät. -Kuin isällä?
Ei.
Kuin sinulla?
Söin miehen.
Tiesitkö? -Joo.
Olin nälkäinen ja söin sen.
Söin toisen kalan.
Söin naisen!
Söin naisen.
Söin kalan.
Mennään seuraavaan kalaan.
Se karkasi.
Minä syön sen.
Minut tapettiin!
Minut tapettiin.
Minut tapettiin. Voi ei!
Tapettiinko sinut? -Joo.
Voi. -Minut tapettiin.
Ne ovat ilkeitä.
Onpa harmi.
Harmi.
Harmin paikka. Hitsi.
Mikään ei kestä ikuisesti.
Ei jäätelö, elokuvat,
eivät rumat asiat eivätkä kivat asiat.
Eivät puun lehdet -
eikä äiti.
Olen kuitenkin sydämessäsi, kunnes et ole enää täällä,
ja sitten sinä olet muiden sydämissä.
Siten mikään ei koskaan kuole.
Jokin pysyy aina.
RAKASTA. KÄVELE. LUE. KATSELE. KUUNTELE.
SOITA MUSIIKKIA. PIIRRÄ. OPISKELE.
TYÖSKENTELE. MATKUSTA. KULUTA KOHTUUDELLA.
TAVOITTELE ASIOITA. JÄTÄ ASIOITA. KUUNTELE ISÄÄSI.
VALITA. TOTTELE. SYÖ. LAITA TAKKI PÄÄLLE.
ÄH, TEE MITÄ HALUAT.
JA AJATTELE MINUA AINA JOSKUS.
María Vázquez sai palliatiivisen sedaation ja kuoli 21.4.2015.
Muutamaa kuukautta myöhemmin hänen pojalleen kirjoittamansa muistikirja -
julkaistiin ja siitä tuli menestys.
Et enää ole vierelläin
On yksinäisyys vain sielussain
Jos en enää sua nähdä voi
Miks luoja rakkauden, kärsimyksen toi?
Olit syy mun elämään
Sua palvoin kuin jumalaa
Mulle suudelmasi toivat
Lämmön, intohimon, rakkauden
Tää rakkaustarinamme vailla vertaa
Mulle näytti hyvän, pahan
Joka elämääni valon toi
Ja sitten pimeyden
On elämä niin synkkää
Kuinka voisin ilman rakkauttasi jatkaa
On rakkaustarina tää
Tekstitys: Teija Kuivalainen