Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Siden 1970-tallet
har videospill vært en del av hvordan vi spiller.
Individuelt spill, i grupper, med mental eller fysisk aktivitet.
For moro, for å vinne, eller å for lære.
De har ikke sluttet å utvikle seg.
I dag står foreldre og barn overfor enorme utfordringer
i en verden der Internett har endret hvordan vi kommuniserer,
hvordan vi forholder oss til hverandre.
En verden der videospill endrer hvordan vi spiller.
Vi visste ikke hva det var,
så du leter etter farer.
Han er besatt av å spille.
Du vil ikke at barnet ditt skal lese 12 timer i døgnet.
Heller ikke at det skal klatre i trær døgnet rundt.
De ble født inn i en påkoblet verden.
Barn må ha sin egen fritid.
Hvor mye er nok?
Vi kan ikke regulere noe vi ikke forstår.
Sånn er verden nå.
De vil ikke vite at en jente spiller.
Å vinne, sparke en fotball. Det føles som om du er der.
Alt han ville
var å lykkes i denne virtuelle verdenen.
E-sport er e-sport, og gaming er gaming.
Samfunnet har alltid et problem med et nytt medium.
Kan vi ikke lære av det?
Overgangen fra mekanisk og analog teknologi
til digital elektronikk
har skapt en revolusjon som endrer vår levemåte
som aldri før.
Det begynte på 40- og 50-tallet,
da forskeren utviklet de første datamaskinene.
Noen av dataene
hadde sjakk, dam, eller bondesjakk
et spill utviklet av en britisk professor,
Alexander Douglas.
I 1958 skapte William Higinbotham Tennis for Two,
et spill på et oscilloskop, en analog data,
som var forgjengeren til senere videospill som Pong.
Spacewar! er et romkamp-videospill utviklet på MIT i 1962.
Det regnes som det første videospillet
fordi det kan spilles på mange datainstallasjoner.
Videospill ble ikke kommersielt tilgjengelig før Pong.
Spillehallene var først, så gikk det over til hjemmekonsoller.
Magnavox Odyssey var den første hjemmekonsollen.
Familier som liker å la TV-en gjøre som den vil,
må ofte underholdes av det den bestemmer.
Folk som vil at TV-en skal gjøre som de vil,
underholder seg med Odyssey,
fremtidens elektroniske spill.
Så kom flere Pong-spill, og så kom Ataris.
Så begynte datamaskiner å ta over.
Du har Commodore 64, Nintendo,
og Sega tidlig på 80-tallet.
Det var revolusjonerende.
fordi alle kunne spille hjemmefra.
Du måtte ikke til en spillehall.
Overgangen fra å spille på egen hånd eller lokalt
fulgte teknologien.
Da Sega kom ut hadde du tillegg
som koblet deg til Internett og lot deg spille med et fåtall andre.
Vi laget MUD.
Det var ikke så altomfattende som vi ønsket
fordi dataene ikke var sterke nok.
Teknologien utviklet seg
og flere hadde Internett hjemme,
så med PlayStation Network, Xbox Live og innen dataspill
begynte de å finne servere, venterom og lobbyer
der folk møtes via Internett.
Da kan du finne andre å spille med.
Revolusjonerende.
Nå var du ikke avhengig av en venn å spille med.
Du kan bare vente på en ny runde,
vente på at noen spiller.
Internett og raske hjemmenett
har gjort at tiden unger bruker på digitale spill har økt.
Noen foreldre har slitt med denne digitale overgangen
og med å forstå barnas behov og interesser,
måten de spiller på, og hva som gjør dem lykkelige.
Den nye verdenen de lever i.
Hva faen?
Utviklingen av online gaming
sammen med utviklingen av sosiale medier,
har tillatt en slags gamerkultur,
og blandet med fansskarer
og deltakende medier,
folk som lager eget innhold, spiller online,
men lar også fellesskapet samles online.
Du kan se på YouTube, Twitch og alle plattformene,
hvordan folk bruker videospill for å påvirke en verden
som når langt utover det de forventer.
De yngre knytter letter bånd via videospill.
Jeg har elsket å spille siden jeg var liten.
Det ga meg en sjanse til å snakke om andre ting
om dagen min,
og kommunisere med publikum på en annen måte
enn med vloggen min.
Jeg pleide å spille i ny og ne, men så sluttet jeg.
Jeg fokuserte mer på komedie, på å lage sketsjer, videoer.
Jeg ville gjøre noe jeg brant for, noe helt nytt.
OVER 500 000 DIREKTESENDINGER VISES PÅ INTERNETT HVER DAG
OG NÅR FREM TIL 15 MILLIONER MENNESKER VERDEN OVER
Du skrur på varmen, tulling!
Jeg vet, for pokker.
Hvorfor tok du på varmen? Det gir ingen mening!
Kjære vene!
Pokker! Nå sier hun…
Du kommer til å treffe gulvet!
Gud!
Jeg la merke til at når du avbryter barn som spiller videospill,
reagerer de aggressivt.
Personen reagerer på en uvanlig måte.
SKRIBENT OG MERKEVAREKSPERT
Det er ofte noe mer som ligger bak,
så overdreven spill er et symptom, ikke selve problemet.
Faen!
Dere er så…
Hvorfor?
Jeg kastet kontrolleren, den spratt,
en knapp, L1, falt under bordet
og kontrolleren ble ødelagt,
og det virker som om noe inni er ødelagt,
og når du rister den slik, høres den ut som maracas,
som om det er noe ødelagt inni.
Når jeg ber ham stoppe, sier han: "Nei, vent."
Selv om jeg venter en time, er det aldri nok for ham.
GAMERMOR
Han blir sint og går på rommet.
Mamma synes det er greit jeg spiller, men ikke for mye.
Hun forsto ikke helt greia for hun vokste ikke opp med det.
Det fantes ikke i hennes tid.
Vi så ikke noe fare med det.
Jeg var for ung, men mine foreldre gjorde heller ikke det.
Vi visste ikke at det kunne være skadelig.
Pappa sa: "Slutt."
Jeg tenkte at jeg måtte spill. "Du forstår ikke."
Han er besatt av å spille.
Han får ikke spille i ukedager fordi han må gjøre lekser.
Moren min sier det er veldig usunt,
men hvis jeg ikke spiller i løpet av uken, vil jeg spille i helgen.
Det handler ikke om å legge skylden på barna eller foreldrene.
Det handler om å gjenkjenne barnas miljø.
Familielivet har endret seg mye på grunn av teknologi,
og på grunn av hvordan barna underholder seg selv.
Foreldre blir bekymret fordi de er omringet
med informasjon som sier at dette kan være farlig,
hvor lenge de skal spille,
hvordan spill påvirker deres sosiale liv eller livet hjemme.
Det kan være et element av moralsk panikk om hva de gjør.
Ser man på historien, så var det panikk
fordi jenter leste romaner på 1700- og 1800-tallet
fordi de sløste tid, og dette er ikke sunt.
Men det er en viktig forskjell med gaming,
det sosiale samspillet.
Leser du en roman, hører på radioen,
er det enveis.
Dette er kommunikasjon.
Det kan gjøre det ekstra ubehagelig for foreldre.
De vet ikke hva ungen ser på,
eller hvem de snakker med eller møter online.
Den bekymringen er ekte.
Hvordan beskytter foreldrene dine deg?
Mamma sier: "Ikke løp med saks."
De beskytter meg fra edderkopper.
Hun ser alltid under sengen.
Jeg har kne- og albuebeskyttere og hjelm.
Det finnes ikke en vampyr som stjeler klærne dine.
Moren min sier jeg må bruke bilbelte.
"Før du krysser veien, må du holde hånden min."
Jeg kan bli påkjørt av en bil.
Det ville gjort vondt.
Jeg må bruke tannbeskytter når jeg spiller hockey
fordi tennene mine er veldig viktige.
Jeg må holde hånden deres når vi står i kø,
for folk kan ta meg.
Farlige fremmede!
Hvordan beskytter de dere på nettet?
Jeg vet ikke.
Vi ønsker å opplyse foreldre,
profesjonelle, industrien,
hjelpe dem til å holde barn trygge på nettet.
Barna kan møte upassende innhold,
de kan være for unge, det er risiko for nettmobbing.
Barn kommuniserer ofte på nettet,
de kan bli ekskludert fra ulike grupper.
De kan se negative ting om seg selv på nettet.
De kan også møte på sterkt språk.
Når du forsker på mobbing,
samles mye data ved hjelp av spørreskjemaer.
Det er ikke i øyeblikket og det gjør det vanskelig.
Hvem som har ansvar er et problem.
Er det foreldrene? Internettleverandøren?
Er det apputvikleren? Hvem skal stå til ansvar?
Man kan ikke bare skur av telefonen eller ikke gå på nettet.
Det er som å be en ung person om å ikke kommunisere.
De har vokst opp med Internett. De har spilt på mors telefon
eller en PlayStation, som alltid er tilkoblet Internett.
Ser du på dem,
ble de født inn i en påkoblet verden.
Det er det de er og der de vil være.
Det er en digital versjon av å spille ball utendørs.
Men det er alltid noen å spille med.
LONDON I STORBRITANNIA
Gjør deg klar
for noe du aldri har sett.
En unik opplevelse.
Tre inn i en ny gamingverden.
Gaming-partybussen!
Vi drar hjem til folk og underholder.
Vi har virtuell virkelighet.
Vi kan ha Just Dance,
men det gjelder å være den som danser og vinker mest.
Du kan spille Pop Star, så du kan synge i mikrofon.
Du kan spille mange forskjellige videospill.
Alt fra Xbox til PlayStation.
Fullstappet med moro.
Jeg liker Minecraft. Jeg liker FIFA.
Fortnite.
Ghost Recon.
Mario Kart, FIFA, Clash Royale.
Dette er litt uvanlig fordi det er en buss.
Det er en god atmosfære,
for alle sitter sammen og spiller.
Noen ganger lar ikke mamma meg spille så lenge.
Barna er så glade, og det er bare et par timer.
Det er ikke hele dagen, de skal spille sport etterpå.
Vi skal grille.
Det er en del av hele dagen og en del av bursdagsopplevelsen.
Da vi booket spurte jeg om det var én-player.
De sa det var interaktivt.
Når de spiller, snakker de samtidig.
Når du er hjemme, gjør foreldrene dine andre ting.
Du spiller videospill, og alle gjør sine egne greier.
Men på en gamingfest
kan de samhandle, og når de er hjemme,
istedenfor å være på forskjellige rom,
kan de dele rom og være med hverandre der.
Jeg vil involvere alle, og hvis alle har det gøy,
er jeg fornøyd.
Når vi er ferdige, pakker vi sammen og drar videre.
I dag har bare litt over halvparten av verdens befolkning Internettilgang,
noe som gjør det vanskelig for online gaming
å nå folk som bor avsides.
EL HIERRO ER EN LITEN VULKANSK ØY I ATLANTERHAVET
UTENFOR AFRIKAS KYST
Bestefaren min eide denne eiendommen.
Den har en avling på en bratt åsside. Helningen er 70 prosent.
Jeg ble oppdratt til å elske vin, og vi prøver å videreføre tradisjonen.
UNDERVANNSVULKANEN TAGORO BRØT UT I 2011 I NÆRHETEN AV ØYA
Øya er fortsatt aktiv.
Vi har en undervannsvulkan.
Folk var redde. Turister sluttet å komme.
Mange selskaper gikk konkurs.
VINPRODUSENT OG GAMERFAR
Da Cristian ble født kom de første dataene…
GAMERMOR
Alle barna ønsket Nintendo 64 og Game Boy til jul.
Da broren spilte Mario,
Cristian var vel to år,
pekte han på TV-en og sa "Mario".
Jeg har aldri hatt data, og jeg har alltid elsket mobilspill.
Før Clash Royale spilte jeg mange mobilspill.
PROFF GAMER
Jeg hadde til og med emulatorer til Nintendo 64.
Vi hadde store problemer med dekningen her på øya.
Så han prøvde alltid å finne et sted der forbindelsen var god.
Da jeg begynte, slet jeg.
Nettet forsvant i to-tre dager, og jeg kunne ikke spille.
Som foreldre bekymret vi oss
fordi han spilte i timevis på mobilen.
Faren min kom inn på rommet for å si at lunsjen var klar,
og jeg ba ham vente, og han sa: "Vent? Kom med en gang! "
Jeg svarte at jeg spilte, men de forsto ikke online gaming.
Du kan ikke avslutte.
Du spiller mot noen i sanntid.
De tok flere ganger fra meg mobilen.
Jeg måtte bestå eksamenene for å få den tilbake.
Ettersom han ble eldre, ble det vanskeligere for oss
å be ham gi oss Game Boy-en
eller skru den av.
Men han fortsatte. Alltid mer.
En dag vi satt og spiste middag, sa han:
"Mamma, pappa,
jeg spiller et spill, og de vil gi meg en kontrakt."
Vi trodde ikke det gikk an.
"Skal de ansette deg?" "Ja, jeg får lønn og trygd."
Han mottok en T-skjorte og en mobil, og litt etter litt trodde vi på det.
Etter å ha spilt for to klubber i Spania,
sier han at han kanskje må dra til Los Angeles.
ETTER Å HA SIGNERT FOR TEAM LIQUID SPILTE CRISTIAN VM I CLASH ROYALE
Vi spilte en semifinale.
Faren min sa at alle i landsbyen min støttet meg.
Noen mennesker forstår ikke spillet,
men de er der på grunn av ham.
Vi heier på fotballag uten å kjenne dem.
Men vi forstår at det blir mål når ballen går i nettet.
Men vi vet ikke hva Cristian gjør,
men når han løfter hendene etter en seier,
heier vi.
Kanariooo gjør det!
Seks strake seiere for Team Liquid!
2v2!
Han har blitt proff. Han lever av det.
Jeg tror han trives, det er det viktigste.
Han jobber og gjør noe som gjør ham glad,
og han belønnes åndelig og økonomisk.
Når folk ser ham i avisene,
tenker de at deres barn burde få spille.
De sier: "Jeg nektet min å spille."
Det er mange forskjellige muligheter.
Da jeg var 18 år hadde jeg ingen planer, og med denne muligheten
til å gjøre noe jeg liker,
så jeg vil fortsette.
Det betyr at vi er et nabolag
med lav utdanning og høy fattigdom.
Folkene her er vår største ressurs.
Vi kan skape prosjekter som lar folk føle
at dette samfunnet ikke bare er et sted
hvor ingenting bra skjer.
MAJORA DREV ET PROSJEKT
FOR Å FÅ UNGDOM INN I PROGRAMVAREINDUSTRIEN
Vi hadde mange turneringer,
mest for å få kontakt med talentene i nabolaget vårt.
Det var veien å gå, for hvis vi sa til folk:
"Vi har en teknologijobb til deg",
selv om folk hadde evner til å gjøre det,
var de så demoraliserte at de ikke takket ja.
Så vi innså at spillturneringene
var en flott måte å møte naboene på,
å rekruttere talent,
men også en fantastisk måte å skape fellesskap på.
17. JULI 2014 I NEW YORK
Jeg passer mine egne saker. La meg være.
Bare la meg være i fred!
-Vent. -Ikke rør meg.
Ikke rør meg.
Dæven.
Jeg får ikke puste.
ERIC GARNER DØDE TO TIMER SENERE
Hele greia var tragisk. Det var bare enda et eksempel
på overdreven maktbruk
av politiet mot fargede.
Det var ulovlig kvelertak.
Saken ville ikke forsvinne som så mange andre saker.
Da politimannen ikke ble dømt
var alle i New York City på tå hev.
Våre gater. Hvems gater?
Jeg får ikke puste!
Vi var redde for at det ville oppstå vold mellom politi og borgere.
Vi tenkte på hva vi kunne gjøre for å bringe naboene sammen.
Vi arrangerte en Call of Duty-turnering.
Politistasjonen ville være med.
La oss bruke muligheten til å vise
at du er tilnærmelig, villig til å snakke, til å spille.
Vi visste ikke hva som ville skje.
Politiet spilte med ungdommer, alle svarte og latino.
Det var bare folk som hang sammen.
Spill er ikke i nærheten så farlig
som så mange tror at det er,
og det kan brukes som et verktøy for godt.
Det var mindre vold rett etter Eric Garner-dommen.
Dette var en enkel måte å bevare freden på.
Vi må stoppe glorifiseringen av vold i samfunnet vårt.
Dette inkluderer de grusomme videospillene
som er blitt dagligdagse.
Det er for lett for vanskeligstilte ungdommer
å omgi seg med en kultur som feirer vold.
Det er ofte et forsøk på, vanligvis med media og fremstilling,
å koble en voldelig handling til bruk av videospill,
men de glemmer fattigdom, psykiske problemer,
sosial utstøting, slike ting.
Når du ikke vokser opp med videospill,
er det veldig sannsynlig at du tror
at er sammenheng mellom voldelige spill og aggresjon.
Vi ser at unge spiller veldig voldelige videospill,
og manger tenker dette har en sammenheng,
men vi kan ikke si det med dataen vi har.
Når man ser på dataspill og vold,
sier en effekt at de som spiller spillene blir voldelige.
Seleksjonseffekten sier at voldelige folk spiller spillene.
Hvis jeg leser en romantisk roman,
blir jeg da romantisk?
Eller leser jeg en romantisk roman fordi jeg er romantisk?
Så hva er rett?
De tyngste studiene sier at det er den andre.
Vi studerer folk over flere år
for å se om de har blitt mer voldelige. Det har de ikke.
De som var voldelige var det til å begynne med.
Dette utelukker ikke at spill kan forårsake vold.
Selvsagt kan de det.
På samme måte som nyheter kan forårsake vold,
på samme måte som filmer kan forårsake vold,
på samme måte som politikk kan.
Mange ting kan forårsake vold, og dataspill er blant dem,
men de er ikke spesielt flinke til det.
Folk som er bekymret for dataspill,
men ikke har spilt dem, vil dø av alderdom.
Det betyr at alle som er i live har spilt dataspill.
De vet at de ikke forårsaker vold, det har ikke gjort dem voldelige.
De vet det er tull.
Jeg klarer ikke logge av. Oppe hele natta.
Stamina.
Ikke undervurder det.
GAME OVER NYTT SPILL
Dedikasjon.
Klare? Kjør på!
Det er det vi trenger!
HÆREN TRENGER DEG
Den britiske hæren retter seg mot gamere med en rekrutteringskampanje
som viser at de kan ha det som trengs i militæret.
Hæren vil vise at den kan se potensial,
utover stereotypiene til millenniumsgenerasjonen og GenZ.
Fritiden vår og videospill…
INNHOLDSSKAPER
…har karrieremuligheter, ikke bare gaming.
Videospill er kultur.
Det er også en industri som ansetter fra andre kulturelle områder…
DAGLIG LEDER/AEVI
…fra kinoverden, musikkverden, litteraturverden.
Å lage spill er en helt annen opplevelse
enn å bare være flink til å spille.
Men hvis du kan mye om å spille,
kan den slags ferdighet overføres til spilldesign.
For å være spillutvikler,
må man enten være en god programmerer, ingeniør, eller en god kunstner.
Eller en god musiker, for eksempel.
Johnny fikk diagnostisert en tale- og språkforstyrrelse
da han var fire år gammel.
Han slet på skolen.
Han følte seg annerledes enn alle andre
og klarte ikke henge med i timene.
Jeg hadde akutt otitis media som endret hørselen min.
Han hørte som om han var under vann.
Så alt var dempet.
Han ble litt utstøtt av andre barn. Han ble mobbet.
Så livet var ikke lett for Johnny.
JOHN OPERERTE FOR Å FORBEDRE HØRSELEN
Etter operasjonen var det som en ny verden for ham.
Da han innså han hørte skikkelig…
Jeg husker uttrykket hans.
Det var som om han hadde våknet i en helt annen verden.
Han likte å leke med vennene sine, men likte også å trekke seg tilbake,
og det var der spill kom inn.
Han spilte masse videospill.
Mario kom ut,
og et så enkelt spill med en liten italiensk fyr
som hopper opp og ned og slår veggene…
Musikken var utrolig. Det bare…
En veldig MIDI, gammel retroklang,
den hadde noe med seg, man ville bare spille den.
Han ble alltid tiltrukket av spillene som hadde musikk i seg.
Da han var ni, ga vi ham et trommesett.
Jeg elsket Star Wars i oppveksten.
og jeg husker Luke Skywalkers kjenningsmelodi.
Når det avspilles, tenker man: "Jøss."
Da jeg spilte gjorde musikken at jeg følte meg som en del av det.
Nå kan jeg bli karakteren.
Dette endret livet mitt. Jeg bare…
Det er dette jeg vil gjøre.
Jeg vil skrive musikk som forteller historien.
Å skrive for spill ga meg et springbrett
til film eller en TV.
Det er ingen stor forskjell på film, TV og spill.
Det handler om å skape lydbildet til historien.
Når du har konseptet til musikken,
og du er på en lang reise med utviklerne,
bygger du musikken mens spillet lages.
Du vil bort fra virkeligheten,
fra det som foregår i verden,
være på et slags eventyr.
Musikk tar deg alltid med på det.
Han har gjort det meste på egen hånd.
Men klarer alt han vil.
Jeg er veldig stolt av ham og glad i ham.
Faren min kjøpte PlayStation.
Det var FIFA 98.
Jeg spilte også fotball.
Jeg var såpass god at jeg kanskje hadde en sjanse
til å bli proff,
men jeg fikk en alvorlig ankelskade,
og da begynte jeg å spille mye mer.
Jeg spilte i Las Palmas. Jeg skadet kneet og måtte legge opp.
Derfor oppsøkte jeg FIFA, på konsoll.
PROFF GAMER
Jeg skadet kneet og måtte legge opp.
Far ønsket at jeg skulle spille for Ajax,
men jeg spiller for Fortuna Sittard.
Han sa: "Hvis du tror du klarer det, gjør det!"
MILLENNIUMDOMEN I STORBRITANNIA
FIFA eWorld Cup arrangeres årlig og vokser fort,
med over 20 millioner spillere verden over
som prøver å kvalifisere seg
og over 47 millioner seere.
Det spilles digitale kamper
side om side med ekte kamper
i toppligaer og mellom landslag.
Vi dro med det spanske landslaget til Norge og Svergie.
De spilte fotball, vi spilte e-sport.
Det var rørende og betydningsfullt. Fotball og gaming blir tettere.
Den nye generasjonen liker fotball, men elsker videospill.
SPORTSLIG LEDER
Mange barn som spiller League of Legends liker ikke fotball.
De aksepterer ikke at en kamp kan ende opp uavgjort uten noen mål.
I løpet av 30 minutter med Leauge of Legends
dreper de drager, kjemper mot monstre og andre spillere.
Det er garantert action.
Den store utfordringen for klubber og ligaer
er å gjøre dette til en alliert.
De er ikke forskjellige veier.
Det finnes to trender innen videospill-design.
Gratisspill,
du spiller gratis og kan du kjøpe småting,
og den andre versjonen er betalingsspill,
der må du betale for å bli bedre.
FIFA er betalingsspill.
PROFF GAMER
Du må betale for å delta.
Inne på spillet får man konvolutter med kort,
og du må bruke ekte penger for å åpne dem.
Er du heldig, får du gode spillere. Ellers får du gjennomsnittsspillere.
Gambling innen gaming har vært et problem i årevis,
og det blir bare verre
på grunn noe som kalles plyndrebokser.
Selskapene kaller dem "overraskelsesmekanikk",
som er egentlig betyr
at du kjøper noe uten å vite hva du får.
Du finner en boks inne på spillet,
du betaler i håp om å få den beste varen.
Så for eksempel et nytt skall, et våpen,
så betaler du og ser boksen spinne
som man ville sett på en spilleautomat.
Til slutt dukker noe opp, kanskje det du håpet eller kanskje ikke.
Hvis du ikke får det du vil, prøver du på ny og ny.
Noen bruker tusenvis på å prøve å skaffe det de vil ha.
Spill med 12-årsgrense har dette.
Jeg mener slike spill burde ha 18-årsgrense.
Dessuten burde de ikke beskattes som videospill, men som sjansespill.
Spillselskap må tjene penger.
Det går an å tjene penger uten å lure folk
til å spille spillet av psykologiske grunner,
eller av avhengighet, forsterkning
eller noe slikt.
De vil at de skal spille fordi de er gøy.
Bransjen må innse hva som har pågått.
De er bedrifter, så de må tjene penger.
Og for millioner av tenåringer og unge voksne,
gjør de noe godt,
men vi kan ikke lukke øynene for den andre siden.
Den andre siden er seriøs.
Det er tusenvis av barn som frafrøves et normalt liv.
"JA VI KAN"-UNGDOMSKLINIKKER I NEDERLAND
BEHANDLER UNGDOMMER MED SPILLAVHENGIGHET
Jeg følte meg alltid frakoblet, langt unna familien, vennene mine.
Spill ga meg en flukt, en lindring.
Jeg fikk en glede som jeg ikke fikk fra noe annet i livet.
Du begynner å…
VINIS FAR
…å se at han gjemmer seg bak spillet.
Jeg har nektet å gå ut av soverommet.
Jeg var for redd til å knytte kontakter, og jeg visste ikke hvordan å gjøre det.
Du begynner å føle
størrelsen på problemet når du mister dialogen.
Når du ikke kan samhandle så mye lenger.
Jeg var i fornektelse.
Jeg klandret angsten og depresjonen min.
Jeg snakket med pappa om det, og han sa: "Hva skjer?"
Jeg sa: "Jeg ikke vet hva som skjer.
Jeg vet bare at jeg ikke klarer det lenger.
Noe stopper meg, og jeg føler meg hjelpeløs."
Den første handlingen er å innrømme at du har et problem,
og at du ikke kan løse problemet selv.
Og de fleste barn er klar over problemet,
men løsningen de fant er en som ikke fungerer.
Det kan være med å bruke kokain, drikke alkohol,
kutte seg selv, skade seg selv,
isolere seg selv, og selvsagt spille mye videospill.
Opp til 15-18 timer om dagen.
Gaming blir en lidelse
når det er nedsatt kontroll over gaming.
Personens interne kontroller er svake.
Det er også økt prioritet for gaming
sammenlignet med andre aktiviteter i livet.
Du går ikke på skolen lenger, ikke idrett,
ingen samhandling med familie eller venner.
Det tar over livet ditt.
I stedet for et "hvor mye"-spørsmål,
er et "hvorfor"-spørsmål mye viktigere.
Hvorfor spiller du et videospill?
Spørsmålet spør om du
spiller fordi du vil,
er det et valg?
Eller spiller du fordi du føler at du må?
En følelse av tvang og besettelse.
Først trodde jeg det var fordi jeg var deprimert
og fordi jeg var så engstelig.
Jeg var veldig engstelig.
Men senere fant jeg ut at jeg er avhengig.
I det øyeblikket de føler seg trygge nok
til å dele de virkelige problemene,
traumene, angsten, depresjonen,
konfronterer vi dem for å sikre en adferdsendring.
Jeg kom ut, ingen flere spill.
Jeg ba mine foreldre om å fjerne dataen konsollene mine, alt sammen.
Han fulgte rådet.
Det kommer an på din vilje, din besluttsomhet,
og jeg tror han har vært veldig bestemt.
Hvis tenåringer finner riktig balanse med spill,
førti, 50, 60, 70 timer i uka med trening,
og dra på turnering så de kan tjene penger
eller bli bedre,
hva er forskjellen på det og en profesjonell fotballspiller?
Jeg ser ingen forskjell.
Vi hadde aldri hatt en e-sport-spiller her.
Det har vi aldri hatt.
Fordi de blir trent, de blir…
De har trenere.
Kanskje til og med foreldre som motiverer dem eller hjelper dem.
Det er de andre, det er de som er isolerte,
det er de du ikke hører, ikke ser, men som alltid er online.
Faren er å ikke vite hva barnet ditt driver med,
ikke vite hvilke spill han bruker eller hvor mange timer han spiller.
Det er mange misforståelse om gaming i familiene deres,
og mange foreldre vet ikke hvordan de skal lære opp barna sine,
hvordan man lærer dem å takle gaming i dagliglivet.
Det finnes ingen ekte bevis som viser at bruk av videospill eller nettbrett
er negativt for barns utvikling eller barns hjerner.
Tilegnelsen av en ny evne kan være berikende.
Problemet er tidsbruken.
Hvor mye tid brukes på nettbrett eller videospill?
Det er det vi må begrense.
Fordi hvis de spiller for mye,
gjør de ikke andre ting som er viktige for utviklingen,
som å leke med andre barn, leke med leker, drive med sport.
Som forelder er du ansvarlig for
at ditt barns liv blir balansert.
Du vil ikke at barnet ditt skal lese 12 timer i døgnet.
Heller ikke at det skal klatre i trær døgnet rundt.
Problemet er den stillesittende livsstilen,
ikke bare at man ikke driver med sport, men det å sitte…
ENDOKRINOLOGI OG ERNÆRING
…om vi spiller videospill, ser en serie,
eller har en stillesittende jobb.
Det påvirker helsen vår negativt.
Det var en tid hvor jeg var på et veldig mørkt sted.
Det var vanskelig for meg å nyte livet,
og jeg hadde problemer hjemme, jeg slet med meg selv,
hvor det kom til et punkt der…
Jeg ble diagnostisert med depresjon,
og det var vanskelig å komme seg ut av senga om morgenen.
Ting som selvmordstanker, sånne ting.
Jeg hadde mange problemer.
Jeg ville ikke vært her i dag om det ikke var for videospill
og folkene jeg har møtt via dem.
Han var veldig ung da vi møttes.
Han var vel 15 eller 16 år,
men han smilte alltid,
han vil alltid ha det gøy og le.
Han elsker å spille disse spillene.
Det er en del av ham og du kan se når han spiller
hvor godt han liker det.
I NYC, i dette nabolaget,
hadde de ikke datamaskin,
en elektrobutikk eller noe sånt.
Han fant et sted i New Jersey
og siden han ikke drev med idrett,
var det bra for ham å konkurrere
for å øke selvtilliten.
Vi fulgte ham dit hver fredag.
Og derfra…
Han hadde sin første konkurranse med…
Sin første live konkurranse.
Han var veldig tilbaketrukket, veldig stille.
Jo mer han reiste, desto mer fant han seg selv.
Han fikk mer tro på seg selv,
og jeg presset ham mer og mer,
for han er en utmerket spiller og person.
Det er nesten som en familie, som en ekstra familie,
og hun sjekker alltid hvordan jeg har det
og hjelper meg mye.
Jeg føler at forholdet vil fortsette å vokse over tid.
Jeg har spilt bilspill siden jeg var liten.
De var favorittspillene mine, og jeg kan takke min far for det.
Jeg begynte med karting som alle andre som drømmer om å kjøre Formula 1.
Broren min gikk videre til Formula-løp, men jeg fortsatte med karting
og fikk ikke sammen mulighet.
PROFESJONELL RACERSJÅFØR
Det jeg prøvde å finne i videospill var en simulator
som gjorde at jeg følte meg som en ekte sjåfør.
Livet mitt endret seg med Gran Turisme 5 Prologue.
I 2008 fikk jeg muligheten til å kvalifisere meg
til løpet Dubai 24 Hour.
En ekte løp i en ekte bil.
Og alt begynte der. Jeg kvalifiserte meg.
Jeg måtte bevise at jeg var sjåføren
som hadde slått 25 000 mennesker.
Jeg representerte alle gamerne som drømte om det samme,
det å være proff sjåfør.
Og der var jeg,
med kjeledressen, hjelmen, og med 30 eller 40 andre biler,
og jeg måtte levere.
Overgangen fra å kjøre i en simulator, på en skjerm, en TV,
til å være i en racerbil med rivaler i virkeligheten
er et kjempesprang.
Man møter andre situasjoner i virkeligheten.
Du risikerer livet.
I en simulator kan du krasje, så trykker du på omstart,
får en ny bil, så er du trygg.
En drøm gikk i oppfyllelse, men jeg ville ha mer.
FRANKRIKE
Tom Kristensen, kongen av Le Mans, føreren med flest seire i løpet,
kom til mitt første løp og spurte meg:
"Lucas, er det du som spiller videospill?
Og nå er du her. Er det sant?" Jeg sa: "Ja, det stemmer."
Jeg var forbløffet.
Jeg var bare 23 år
og Tom Kristensen kom og snakket med meg.
LUCAS FIKK TO PALLPLASSER I 24H OF LE MANS
Det er en utrolig følelse.
Den beste dagen i mitt liv.
Familien min kunne ikke tro det.
Men faren min ble veldig rørt over å se meg der.
Alle ble det.
Det er utrolig at i løpet av tre år, kan man gå fra å spille et videospill
til et av verdens mest prestisjefylte løp.
Jeg fikk mange venner i karting, og de kan ikke tro at 20 år senere
konkurrerer jeg fortsatt takket være et videospill.
Mens de ga alt innen karting,
i Formula Promotions, i ekte konkurranser,
klarte jeg å ta en snarvei med Gran Turismo.
Jeg tror vi har markert et vendepunkt innen simulering.
Nå ser man mange unge følge drømmene sine på denne måten.
YAGO VAR SEKS MÅNEDER GAMMEL
DA HAN BLE DIAGNOSTISERT MED EN SJELDEN OG AGGRESSIV KREFTTYPE
Vi trodde først det var en feil.
De startet behandling, men han ble ikke bedre.
Tvert imot, sykdommen utviklet seg.
Den påvirket bein, marg, tarm.
De sa at de ikke visste hva de skulle gjøre med Yago.
Jeg fant ut at ved barnesykehuset i Houston
var det en lege som utførte kliniske studier.
Sykdommen var under kontroll, men immunsystemet hans var ødelagt.
Dette ga et nytt handikap.
Yago var fullstendig isolert fordi han var forsvarsløs.
Ethvert virus kunne drepe ham.
Derfor måtte han være inne på et lite værelse.
Som mor måtte jeg stimulere barnet mitt,
han kunne ikke sove døgnet rundt.
Direktøren for Juegaterapia sa:
"Hvorfor ikke gi Yago en konsoll så han har noe å leke med?
La oss stimulere ham gjennom spill
minnespill, puslespill, spill med dyr, hva som helst,
men hjernen hans må stimuleres."
Å være kreativ, bestemme hva som skal skje i spillet ditt,
hvor du vil, hvilket nivå du vil spille,
PSYKOLOG
velge superhelt, skape en avatar…
Det er et eventyr i en verden med mange trær,
og undergrunnsgruver, du kan mine hvor som helst.
Det regnet litt, og kaninen min druknet.
Sykepleierne sa hvor radikalt han hadde forandret seg
takket være videospillene.
Han ble så distrahert at han glemte at han var syk.
VISEDIREKTØR/JUEGATERAPIA
FIRE ÅR ETTER AT YAGO BLE FØDT, GIKK HAN UTENDØRS FOR FØRSTE GANG
Han gikk tre skritt fra døren til hagen.
Plutselig stoppet han, og jeg ba ham gå videre.
Han var helt stille, og jeg ba ham gå.
Han sa: "Se, mamma, jeg har også en skygge."
Jeg svarte at det har vi alle.
Han sa: "Det hadde jeg ikke før."
Så innså jeg at med kunstig lys kaster man ikke skygge.
Han hadde trodd at han var den eneste som ikke hadde det.
Yago hadde sett insekter på nettbrettet.
Og plutselig ser han en flue.
Han skrek så høyt at jeg ble redd.
Jeg løftet ham kjapt opp, og han dekket ansiktet.
Jeg sa at det var et insekt, og han sa: "Den flyr veldig fort!"
Yago vokste opp med leger og sykepleiere,
men takket være videospill hadde han kontakt med brødrene,
familien, vennene, han fikk se verden,
før så han den kun fra vinduet.
Alt takket være konsollen og nettbrettet
som Juegaterapia ga oss i vårt livs verste øyeblikk.
ETTER NESTEN FEM ÅR PÅ SYKEHUS,
HAR YAGO ENDELIG FLYTTET HJEM
Vi innså at vi måtte menneskeliggjøre rommene,
de tilbringer timesvis der,
kanskje flere måneder, uten mulighet for å gå ut.
Når legene lar dem gå til det rommet blir de forbløffet.
PRESSEANSVARLIG/JUEGATERAPIA
De glemmer at de er på sykehuset.
Vi laget Baby Pelones,
en veldedighetsdukke i samarbeid med David Bisbal, Ricky Martin, Shakira,
Alejandro Sanz, Richard Gere.
Vi bringer lek til sykehuset.
PENSJONISTER FRA SVERIGE ETABLERTE VERDENS FØRSTE E-SPORT-TEAM FOR SENIORER
Gjør dere klare! La oss sette i gang!
Se på oppsettet!
Hva kan Windy gjøre? Windy kommer.
Antiterrorstyrken vinner.
AT vinner!
Kan Rock klare det? Én mot tre.
Tretti sekunder igjen.
Rock går ut, og Teenslayer dreper ham.
Det fine med spill er at de gir oss muligheten
til å lære om hverandre og om oss selv.
Folk bygger omgangskretsene sine, folk de stoler på,
folk de lærer av,
basert på folkene de spiller med.
Jeg vokste opp i et veldig fattig nabolag,
veldig homofobisk, transfobisk, ofte anti-svart,
eller rasistisk på en eller annen måte,
og videospill var et trygt sted for meg.
Det er ingen svarte i bransjen. Hvor er de?
Penger er så viktig, for det tar lang tid å skape spill.
Og hvis…
Det er den største…
Ressurser er det som hindrer svarte og brune i å skape det de vil.
Man ser som oftest ikke de underrepresenterte ansiktene.
Jo høyere du går opp, jo hvitere og mer mannsdominert blir det.
På mange områder som krever risiko, som e-sport,
vil du se det at mange fans spiller i mindre skala,
men de som er på toppen er ofte hvite, ofte menn,
og det er fordi de kan ta en større risiko.
Det er egirl.
"MY GAME MY NAME"-KAMPANJE
Jenter er så dårlige.
Bare bli på kjøkkenet.
Vi taper. Vi har en jente på laget.
My Game My Name var prosjektet som oppfordret kvinner
til å bruke sine ekte kallenavn og ikke skamme seg eller være redde
for å bruke sitt eget kallenavn.
Jeg har fått mange kommentarer,
jeg har en relativt tykk hud,
men noen ganger treffer noe deg
når du er i dårlig humør, på feil dag,
og det kan være ganske knusende, for når folk finner ut at du er en kvinne,
selv om du bruker et kjønnsnøytralt kallenavn,
eller du bruker ikke stemmechatten,
hvis de uansett finner det ut,
begynner de å fornærme deg fordi de vet du er en kvinne.
Rasisme, sexisme, homofobi,
dårlig oppførsel,
det har alltid eksistert.
Det har ikke blitt verre,
for nå er vi i en digital tidsalder.
Alle har sitt eget kamera
eller tilgang til verden lett tilgjengelig.
46 PROSENT AV SPILLERE ER KVINNER
MEN BARE FEM PROSENT SPILLER PROFESJONELT
Noen mener at egne turneringene for kvinner
er dumme i e-sports,
fordi det ikke burde være forskjeller mellom menn og kvinner,
men de er et flott springbrett
for å bygge en større spillerbase
slik at flere kvinner kan komme på banen.
Ligaene er blandet,
og problemet er at kvinner ikke spiller like bra som menn.
PR-ANSVARLIG
Målet er å ha blandede lag,
ikke bare kvinnelag.
Nå vokser det.
Selv om det ser tregt ut, er det veldig raskt.
Hvert år er det flere profesjonelle muligheter for jenter.
Jeg ville ikke bli valgt fordi jeg er jente.
Jeg vil ikke være et ansikt utad.
Jeg vil bli respektert for ferdighetene mine.
Vi ser og høres kanskje ulike ut,
har ulike navn og gjør ulike ting,
men det er ingen forskjell på oss.
Alle kan gjøre de samme tingene, alle kan vokse og oppnå.
Vi må endre det tankesettet.
Inkludering, aksept, tro.
Alle tingene vi kjemper for og vil ha.
De tar tid.
WALTON-ON-THAMES I STORBRITANNIA
Vi bor på en liten øy ved Themsen.
Mannen min hadde en båt.
Vi prøvde å finne et hus med fortøyningsplass.
Benjy har alltid elsket sport.
De viktigste var cricket og bowling.
Han begynte å bowle på toårsdagen sin
og begynte å konkurrere da han var tre.
Han var et naturtalent.
Han utviklet Schlatters,
så han hadde mye smerter da han gikk.
Så etter å ha drevet med idrett,
var han som…
Han gikk som en 70-åring etterpå.
Legen foreslo at han holdt seg unna idrett en stund.
Og da tok naturligvis dataspilling over,
og han gikk aldri tilbake til den type idrett.
Jeg har lyst til å bli proff gamer
siden jeg har var ti.
Jeg har alltid sett på YouTube-videoer
av profesjonelle spillere.
Det har gitt meg…
Jeg har alltid villet være
like god som andre jeg har sett opp til.
Som forelder,
prøvde jeg alltid å få ham av datamaskinen.
Det er alltid den kampen.
Han må gå på skolen dagen etter, han har prøver.
Å prøve å balansere hele greia mellom skolearbeid
og andre aktiviteter, samt å spille videospill.
Jeg visste ikke engang at det var en bransje
han kunne bli involvert i.
Det var ikke før han spilte i en konkurranse som het Montana Black…
Jeg husker det var søndag kveld.
Jeg hadde lagt meg,
så kom han inn og sa at han hadde vunnet 10 000 dollar.
Jeg sa: "Virkelig? Er du sikker?"
Han sa: "Vi kom på førsteplass."
Jeg tenkte: “Herregud. Virkelig?"
Det gikk fort etter det.
Vi dannet et aksjeselskap og prøvde å åpne en bankkonto.
Svaret jeg fikk fra dem
var at de anså det som gambling,
i motsetning til konkurransesport.
Jeg måtte forklare:
"Hvis han var en tennisspiller,
dro til Wimbledon og vant,
ville dere ikke akseptert pengene på konto?"
VERDENSMESTERSKAPSFINALE
Fortnite-verdensmesterskapet var et stort øyeblikk i e-sport.
Det var et vendepunkt
for mange som ikke spiller.
De visste ikke hva e-sport var.
Du har en stor begivenhet, den største premien i e-sports historien.
Det blir også holdt på en stadion som folk kjenner til fra US Open Tennis,
så plutselig kommer all denne interessen for e-sport,
og folk begynner å ta det på alvor.
NEW YORK CITY I USA
Benjy, du kommer til å vinne verdensmesterskapet!
New York var den første store konkurransen.
Frem til da hadde Benjamin bare spilt på soverommet.
Han var så spent.
Det var vi alle.
Han skulle endelig møte spillerne han hadde snakket med i evigheter.
Vi ser Benjy drepe en hel lobby alene.
Det er kunst.
Det var en veldig fin opplevelse. Jeg møtte mange kule folk.
Jeg var veldig nervøs.
Den første dagen av konkurransen var jeg emosjonell.
Jeg gråt hele tiden.
Han klarer å ta…
KYLE "BUGHA" GIERSDORF BLE VERDENSMESTER
OG VANT TRE MILLIONER DOLLAR
BENJY KOM IKKE BLANT TOPP TI
Han var helt knust.
Målet hans var å vinne og bli verdensmester.
Som foreldre
måtte man styre forventningene hans
med tanke på hvordan han ville takle det om det ikke gikk bra.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
En kombinasjon av at jeg ikke spilte mitt beste
og litt uflaks.
Jeg trodde jeg skulle bli nervøs, men jeg var ikke det.
Jeg spilte ikke mitt beste og derfor gikk det ikke så bra.
Alle vil bli fotballspiller.
Det er bare én prosent som klarer det,
og det samme gjelder for e-sport.
I fremtiden vil jeg være best.
Jeg skal fortsette å øve så mye som mulig,
sørge for at jeg legger inn nok tid og innsats for å bli så god som mulig.
Samme hva mine barn er interessert i,
vil jeg prøve å hjelpe dem å oppnå det.
GALICIA I SPANIA
Da jeg var liten spilte vi mye forskjellig.
Klinkekuler,
palen, et spill som nå er tapt, vi spilte fotball…
BESTEFAR
…innimellom uten ball.
Vi tok en sokk og fylte den med halm.
Det var ballen.
Vi hadde ikke andre alternativer, ingen TV eller radio,
så vi spilte med andre unger.
Her i Galicia hadde familier mange barn,
men bare én arving.
Arvingen fikk tre femtedeler av eiendommen,
så to femtedeler for fire eller fem søsken var ikke nok.
Derfor måtte de andre emigrere.
Du måtte reise med båt, og reisen tok omtrent en måned.
De hadde ingen penger. De hadde kun klærne de bar.
De sendte et brev annenhver måned,
og det kom frem noen måneder senere.
Vi tilbringer sommeren i min fars landsby.
Det er en liten by i Galicia,
alle mine fars forfedre bodde der.
Besteforeldre, oldeforeldre…
Da vi var små reiste alle på ferie dit.
INGENIØR OG GAMER
Folk fra Mexico, Frankrike, Bilbao, La Coruña, Madrid.
Da vi dro, så vi hverandre ikke mer.
Vi fikk bare kontakt via vanlig post.
Manuel er en kompis fra Ribas Pequeñas i Galicia.
Jeg drar dit i ferier, men han bor der fast.
RIBAS PEQUEÑAS I SPANIA
Voksne spiller vanligvis ikke, og det er bare voksne her.
Da foreldrene mine var små,
pleide de dra hit for å møte vennene sine.
Så fikk de ikke sett hverandre før neste års ferie.
Vi derimot ser hverandre i landsbyen…
Når de drar hjem, til Madrid, til Frankrike,
blir jeg her, og vi holder kontakten og spiller sammen.
Når de møtes, spiller de fotball eller svømmer i elva,
men når de ikke er sammen, kan de ikke gjøre det.
De møtes online for å spille videospill.
De spiller ganske ofte, og får et mye mer tettere bånd
enn ved brev eller telefon, som er passive.
Det er en fin måte å beholde og bygge vennskap.
Hvis du møtes for å spille, vil relasjonen utvikle seg.
Jeg skulle ønske de kunne ha mer ro.
Nå er alt veldig raskt. Alt må skje med det samme.
Jeg kan ikke noe om moderne teknologi. Jeg blander meg ikke.
Det er et annet liv.
Teoretisk sett et bedre liv.
Folk er mye mer sammenkoblet enn før.
Vi ser på folk som tenker globalt
fordi når de står opp og tar på tøflene, skrur på PC-en,
er de allerede i samhandling med hele verden.
Jeg kjenner par som…
Folk som spilte World of Warcraft og ble sammen via spillet.
Du har det sosiale aspektet i videospill der folk møter hverandre
i spillet og så møter de hverandre i virkeligheten.
Så spillet kan brukes som en isbryter.
Jeg logget inn på spillet, jeg fikk et kallenavn.
Jeg fant ham fordi jeg hadde hørt at han kalte seg Neca,
og jeg begynte å snakke med ham på chatten.
I spillet kan du snakke med noen hvis du vet kallenavnet deres.
Jeg visste ikke hvem det var. Jeg tenkte det var en venn med ny bruker.
En venn som tullet.
Til slutt fortalte hun at det var henne.
Da var jeg hennes.
Det at begge har videospill som hobby,
ga forholdet grobunn.
Det hele ble veldig naturlig,
og vi visste det var rett.
Jeg er beskjeden,
så det er vanskelig for meg å møte folk.
Å finne noen man har noe til felle med,
det er ofte gamere.
Du får en følelse av fellesskap og tilknytning gjennom det.
Jeg var avhengig av øynene for å se hva som foregikk,
om det var andre spiller, så det var nyttig.
Det er mye bedre nå med alle disse nye funksjonene.
Hun har vokst så mye.
Hun har fått mye selvtillit.
Hun har fått mange venner og fått seg et nettverk.
Det har vært en utrolig opplevelse,
og hun får mye støtte fra spillmiljøet.
Jeg er så glad.
EWOKS FAR
COVENTRY I STORBRITANNIA
Alt John gjør må gjøres av meg eller en pleier.
Han har muskeldystrofi,
om han klør på nesa, må en pleier gjøre det.
Johns ventilator puster for ham.
Han kan aldri bli hjemme alene.
Hvis slangen faller av,
og han død innen sekunder.
Jeg drømte om å spille fotball.
Uten at jeg visste,
endte vi opp i Manchester.
På Old Trafford sa jeg "jøss."
I dag skal du møte alle spillerne
og Alex Ferguson.
Det var utrolig. En av de verste dagene i livet mitt.
Så jeg slet, så
jeg bestemte meg for å gå på nettet
og se om det var noen eller noen veldedighet som kunne hjelpe.
Special Effect er en veldedighet som hjelper folk
med fysiske funksjonshemming å spille videospill.
Alle har forskjellige funksjonshemminger.
Vi snakker om små bevegelser som vi må utnytte,
millimeter av bevegelser.
Vi må modifisere eksisterende eller nytt utstyr på unike måter,
så vi kan lage spesiallagde oppsett
som er helt riktig for den personens funksjonshemming,
for å få det beste ut av spillingen.
Jeg hadde aldri trodd jeg skulle komme hit,
jeg var ganske stolt
at vi har kommet så langt
at vi kan utvikle utstyr som er så bra
at alle kan bruke.
Det gir alle muligheten til å spille, og det er viktig.
I videospill kan man gjøre mange ting
jeg ikke kan gjøre i virkeligheten.
som å kjøre, løpe, sparke en fotball.
Du føler at du er fysisk til stede.
I hodet ditt spiller du.
I videospill liker jeg å få venner
og bli kjent med mennesker fra hele verden
fordi du blir behandlet likeverdig.
De ser en gamer,
ikke personen bak.
POTER SETTER DYPE SPOR
Michael utviklet seg raskt.
Vi ga ham for eksempel Lego,
og han hadde ingen pauser for å drikke, gå på do, spise, noe som helst
før han var ferdig.
Han er veldig fokusert.
Han likte biler og tog.
Han var veldig opptatt av kjøretøyene sine.
Da han var ett år fødte jeg Nathan, broren hans.
Begge guttene har vært besatt av datamaskiner
fra de var små.
Vi likte også datamaskiner,
og vi pleide å spille data på fritiden.
Han kom hjem med noen virkelig store blåmerker
og jeg spurte hva som hadde skjedd. Han sa: "Vet ikke."
Han blir ikke mobbet på skolen,
vi gjør ikke noe hjemme.
Dette må være medisinsk.
MICHAEL BLE DIAGNOSTISERT MED LEUKEMI I NOVEMBER 2013
Han var ni år.
Det har gått seks tunge år siden den gang.
Moren min støttet meg fra diagnosedagen.
Men så ble min mors helse verre
og hun døde
rett etter Michaels bursdag i april,
det første året han gjennomgikk behandling.
Vi mistet Laura og Michaels største støtte,
så vi måtte trå til.
JEG VANT OVER KREFTEN
ETTER TRE OG ET HALVT ÅR MED BEHANDLING,
Det skulle liksom være seieren.
Det var over, vi hadde overlevd krigen.
Allt virket relativt under kontroll
i noen måneder.
Dessverre fikk Michael et tilbakefall,
han måtte ha mer intensiv behandling
og til slutt en benmargstransplantasjon
der de fjerner immunforsvaret ditt.
Han ble ikke opphengt i ett spill.
Han spilte et spill i 20 til 30 minutter, og så måtte han spille noe annet.
Jeg tror Elite var det første spillet
han holdt ut lenger enn en halvtime.
Elite Dangerous er en én-til-én-representasjon
av vår egen galakse.
Du skal ikke redde verden, du skal leve i den.
Du kan gjøre heroiske ting på egen hånd.
Du kan også være en skurk.
Spillet er online, et flerspillerspill,
så flere kan dra på eventyr sammen i spillet.
Det siste året av Michaels liv var vi…
Vi var co-piloter i Elite.
Og ofte ble…
Nathan ble med oss av og til.
Jeg pleide å være djevelens advokat,
så jeg angrep skipet hans
når han handlet med Mat.
Det handler om grinden, det var det Michael likte,
men jeg likte å spille det fordi Michael var der.
Michael ble mer oppblåst og større.
Han lekket fra lungene,
og luften lekket ut i kroppen hans.
Det kom under huden hans, rundt ansiktet,
og han prøvde å myse mot skjermen
for å spille.
Det var på det punktet
vi alle ble innforstått med
at han ikke ville overleve.
Jeg skrev en tweet
for å be om hjelp.
DET ER HJERTESKJÆRENDE Å SE MIN NEVØ MYSE MOT SKJERMEN
Innlegget traff meg i hjerterota
fordi Mat skrev:
"Det er hjerteskjærende å se nevøen min, Michael,
spille spillet han elsker,
og han vil sannsynligvis aldri oppnå målene sine."
Alle kommandørene er
utrolige mennesker med store hjerter.
De hoppet på for å løfte ham opp
"Du er også en kommandør."
"Du er en av oss."
Ambisjonene var så snevre på grunn av mulighetene hans.
Alt han ville var å lykkes i denne virtuelle verdenen.
Hvordan kan du støtte noens lidenskap,
gi spenningen til noen som virkelig liker den verdenen
og opplevelsen du har i spillet?
Hva kan du gjøre hvis de ikke kan spille?
Så vi tenkte:
"Ville det ikke vært kult om vi kunne lage en lydbok?"
Det var på en lørdag Zac sendte meg ideen.
Jeg svarte:
"La oss prøve,
men sørg for at alle involverte vet…
…at det kanskje ikke går."
Vi så på hverandre og sa: "Vi må handle raskt."
Så jeg ringte Joe,
som er lydansvarlig for Elite Dangerous.
Han var ganske blyg og sa: "Hei…
Hvordan går det?"
Jeg bare: "Det går bra, hva skjer?"
"Jeg har en sprø idé, og jeg vil bare vite om det er mulig."
Joe sa:
"Det krever mye arbeid. Men det er er det rette å gjøre.
Vi klarer det.
Det er en god idé, la oss se hva som skjer."
Vi måtte få noen til å skrive det.
Så jeg tok kontakt med Drew.
"Hva er sannsynligheten for at du kan skrive en hel lydbok
innen i morgen?"
Jeg svarte: "Hvor lang må historien vare?"
Det var kort varsel.
Han sa: "Rundt 20-30 minutter."
Så jeg regnet sammen hvor mye det ble,
og sa: "Det blir rundt 5000 ord."
Han sa: "Ja, jeg tror jeg skal klare det."
Jeg våknet søndags morgen, gjorde klar kaffen og begynte å skrive.
Det er mine sett, kostyme og…
Jeg sjekket telefonen i bilen
og så denne beskjeden fra Zac der han ba om hjelp,
og det var en selvfølge.
Særlig i et slikt fellesskap.
Hvis en av dine er i trøbbel, hjelper du.
På mandags morgen satt Joe alt sammen.
Jeg sendte en melding til lydteamet:
"Vil noen være med?"
Alle svarte: "Ja, hva trenger du?"
Jeg sa:
"Jeg trenger lyden av en ørn,
et skip som kræsjer med en astreoide, en luftsluse."
De sendte meg masse forskjellig.
Jeg satte alt sammen.
Vi visste det var dårlig tid.
Vi visste ikke om han ville få høre det.
Tirsdag kveld kom Zac og Paige på sykehuset
med det ferdige produktet.
Så du er i historien.
"Kommandør Michael Holyland kunne høre sin onkels stemme over radioen
som knitret grunnet de overbelasta motorene."
Hva har du gjort, Michael?
"Kan ikke holde følge, onkel Mat?"
"Dirty drives, G Five mods, lett skrog, hva har jeg ikke gjort?"
Du vil bare være bedre enn broren din, ikke sant?"
Du så i ansiktet hans at han ventet på øyeblikket han ble nevnt.
Da han hørte sin egen stemme sa han:
"Det var meg!"
Og så på det lille lubne ansiktet
mens han smilte gjennom lidelsen.
Han levde, og det var elektrisk.
Han har et mål og en ambisjon.
Han følte seg viktig og mektig.
Vi forsto hva dette betydde.
Det var vondt å høre han hadde gått bort.
Men jeg er glad vi rakk det.
Det var hans siste dag,
så det var flott at han fikk høre det
under 24 timer før han gikk bort.
"Men hver kommandør må navigere sin vei
og finne sin egen vei."
"Noen kan være fornøyde med at de utgjorde en forskjell
gjorde et tøft valg,
holdt ut når oddsen var mot dem,
og situasjonen trist."
"Tapperhet og mot,
sterk i møte med overveldende odds."
"Slik er en ekte Elite."
Sist vi snakket om videospill, sa du at du spilte tennis,
men da du spilte tennis på videospill,
spilte du som Roger Federer. Gjør du det fortsatt?
Ja, jeg vet ikke om det er sannheten,
men fyren i spillet er en defensiv fyr.
To meter bak streken…
Det er umulig å sette en vinner.
Jeg løper bare, så det er bedre med en annen spiller.
Det ligner tradisjonell sport.
Du ser på lidenskapen og hvor tungt det er når noen taper.
Du tar fotball, det er grupperinger.
Fotball handler om grupperinger. Folk bytter aldri lag.
Det er rivalisering mellom byer og lojalitet er viktig.
Slik er det ikke i e-sport. Det er et globalt fenomen.
Folk som kanskje bor i Tyskland
kan støtte et amerikansk lag fordi de hadde en tysk spiller.
Profesjonelle spillere som drar på store arrangement,
kan tjene alt fra 5000 euro per måned,
helt opp til 30 000 euro per måned fra laglønnen,
og på toppen av det,
kommer premiepengene der de beste lagene
kan tjene opptil fire millioner dollar i premie samlet
som skal deles på fem spillere og treneren.
Du kan beskrive dem som veldig velstående, unge mennesker.
HELSINGBORG I SVERIGE
Jeg begynte å spille videospill med far.
Vi spilte nesten hver dag.
Faren min spilte CS på fritiden
og jeg satt på kneet hans og spilte.
Jeg visste ikke at jeg ville bli proff gamer.
Jeg spilte for moro skyld.
Jeg innså at jeg ble bedre og bedre.
Jeg ble med på mitt første lag da jeg var 15.
Det var x6tence.
Vi så på ham og dro til Sverige for å lete etter ham,
og han viste seg å være et barn med et naturtalent.
Vi tilbød ham en kontrakt. Han begynte å gråte.
Jeg var glad for at et slikt talent…
SJEF/TEAM X6TENCE
…signerte med x6tence.
Jeg måtte kjempe mot organisasjoner og ligaer,
de lot ikke en 14-åring spille,
selv med farens samtykke.
Vi vant den første turneringen, han var 14 år, og han ble beste spiller.
Han skilte seg ut.
Det er ikke vanlig at en 16-åring…
AGENT
…presterer så bra.
Han tiltrakk seg oppmerksomheten til de store klubbene.
Når man driver et e-sportlag, er man alltid på utkikk etter talent.
Vi har fulgt med ham en god stund.
Vi tror han kan bli en av verdens beste.
PLOPSKIS FØRSTE TURNERING FOR NIP
Denne ideen om å ha folk som kommer ut av ingensteds
og så plutselig er de på et stort lag,
det er uhørt,
og Plopski har gjort det.
Å ha Plopski på laget er flott for alle involverte.
Han er en ung, talentfull svensk spiller
som endelig slo gjennom,
og forhåpentligvis kan jeg og GeT_RiGhT hjelpe ham som proff
til å utvikle seg som spiller.
Jeg er spent på fremtiden.
Jeg var stolt, spesielt når de viste arenaen
og alle reiste seg og ropte.
PLOPSKIS FAR
Jeg fikk tårer i øynene da de ropte Plopskis navn.
Hvem kunne trodd det?
Det er fantastisk.
…om dagen…
Plopski! Han skyter et hodeskudd!
Røyken har lagt seg.
Han vet hva han gjør. Han må være der! Han er så smart!
Han er en god spiller, og det var hans første gang på scenen nå,
og han gjorde det veldig bra.
Det var fascinerende på grunn av strategi…
Jeg ble imponert.
Når du er veldig dyktig i spillet
og får en så stor sjanse som NIP,
må du fokusere på flere ting.
"Hvordan sørger jeg for at jeg ikke ødelegger dette
med at egoet mitt blir for stort?"
"Hvordan holder jeg beina på jorda
og ikke bare fokuserer på de neste månedene,
men hvor er karrieren min er om ett, to, tre år.
Det er en åpen debatt om e-sport er en ekte sport.
En sammenligning med andre sporter er uunngåelig.
Ved det tyske sportsuniversitetet
tester et forskningsprosjekt evnene og stressprofilene
som e-sport-spillere gjennomgår.
I e-sport yter man med hender og fingre.
Spillerne har opptil 400 små og knapt synlige bevegelser i minuttet.
Vi tester finmotorikk
som hånd-til-øye-koordinasjon, håndleddhastighet, presisjon.
For oppfatning- og oppmerksomhetstesten bruker vi NeuroTracker.
Vi tester oppfatning og selektiv oppmerksomhet i et 3D-rom,
og sentrale hjernefunksjoner,
som arbeidsminne eller evnen til å behandle informasjon raskt.
E-sport-turneringer varer i flere timer eller dager,
så god utholdenhet
hjelper hjernen til å holde seg i god form.
Med alle disse testene vi vil samle
og analysere optimale evner og stressprofiler
av e-sport-deltakere
og lage et treningsprogram ut ifra dette.
NEVROLOGI-AVDELING RUBER-KLINIKKEN
Vi har tatt to personer av samme kjønn og alder.
Den eneste forskjellen
er at den ene er en proff gamer,
og den andre er en amatør.
De så de på videoer da de tok MR.
De viste meg noen videoer.
Du skal se på dem og tenke på hva du ville gjort.
Jeg prøvde å forstå hva som skjedde i spillet,
og jeg visste ikke hva jeg måtte passe meg for.
Jeg så omgivelsene, hvordan de beveget seg, hva som skjedde.
Jeg ble skremt.
Det er tydelig forskjeller i hjerneaktiviteten
på de som spiller profesjonelt og de som er amatører.
OVERLEGE NEVRORADIOLOGI
Amatørspilleren aktiverer hjernen med mye mer intensitet.
Vi ser at de auditive områdene
er aktivert hos proffen, men ikke amatøren.
De motoriske områdene som kontrollerer hendene,
er veldig aktive hos eksperten.
Selv om hun ikke beveger seg, vet hun at hendene burde bevege seg.
Bare ved å se videoene av spillet,
forteller hjernen hva hun burde gjøre med hendene.
E-sport er e-sport, og gaming er gaming.
Du kan spille videospill hele dagen,
men det er ikke e-sport.
E-sport er å konkurrere i et miljø
som er strukturert, som har regler, som har konkurranser.
Nå begynner vi å få generasjonen med spillere
som sier: "Jeg vil være en e-sportspiller."
Hvis en 12-åring sier til foreldrene: "Jeg vil bli profesjonell fotballspiller",
så tenker foreldrene nok: "Det er usannsynlig at det vil skje,
men vi støtter det, vi kjøper sko,
betaler, kjører til trening,
fordi vi vet at du får mye ut av det."
Du gir deg selv en tidsramme, kanskje ett år eller halvannet,
hvor du skal gi 110 % til dette,
Da må du være realistisk, objektiv,
se hvor du er, hva som har skjedd på halvannet år.
Har du blitt bedre?
Er du på et godt lag? Konkurrerer du?
Nærmer du deg målet?
Vær realistisk med målene videre.
Hvis ikke, er det kanskje ikke noe for deg.
Vær trygg på evnen din, at du klarer det,
men pass på at du er realistisk.
Ha noe å falle tilbake på.
Jeg sluttet ikke før jeg fikk fast lønn.
Jeg hadde en plan B, og jeg kan fortsatt studere hvis jeg vil.
Jeg ønsker å oppdra mine barn like bra som jeg ble oppdratt.
De må ha en plan B, hvis plan A ikke funker,
har du en plan B.
E-sport kan være en åpning til så mange muligheter.
Akkurat som en tidligere fotballspiller kan bli fysioterapeut, manager, trener,
TV-ekspert, kommentator.
Folk bør tenke på
om de vil peile karrieren eller utdannelsen denne veien.
Vi har e-sport-advokater, e-sport-selgere og e-sport-trenere.
Alle de vanlige jobbene
kan du også finne innen e-sport.
Men nå har vi ekte idrettsutøvere og forretningsmenn som investerer i dette.
De ser en fremtid for det.
Videospillindustrien vokser verden rundt,
og Sør-Korea har vært i front en god stund,
der konkurranse-gaming blir tatt på alvor.
Videospill, spesielt i Korea,
er veldig viktig for populærkulturen.
Midt i Seoul,
rett ved en togstasjon i Seoul,
en arena som heter LOL Park.
Den koreanske ligaen har alle kampene og sendingene der.
Konkurransen i Sør-Korea har høyt nivå.
Barn konkurrerer helt fra barnehagen.
Folk er veldig vant til et konkurransemiljø.
Så de som velger å bli profesjonell gamere,
er veldig fokusert på å vinne.
Gaming var først en hobby, men så ble jeg veldig god.
Jeg tenkte på å bli en proff gamer.
Folk sa at jeg burde bli med på et profesjonelt team.
PROFF GAMER
Og nå, med samtykke fra foreldrene mine,
spiller jeg for MVP-laget.
Alt er på stell i Korea. Så de har en proff liga.
Spillerne får nok penger til å leve av det.
Gjennomsnittslønnen til en League of Legends-spiller
i Sør-Korea er gjennomsnittlig 150 000.
Alle spillselskap prøver å skape et produkt
som kan omfatte spillinnhold verden over.
E-SPORT-LEDER/PUBG
Videospill påvirker også popkulturen,
særlig når det gjelder mote og cosplay.
Cosplay er en forestillingskunst der deltakerne har på seg kostymer
for å representere karakterer fra tegneserier, manga og videospill.
Jeg så på animasjon da jeg var barn.
Jeg elsket skikkene og hvordan de kledde seg.
Så jeg begynte med cosplay.
COSPLAY-MODELL
Jeg har alltid vært interessert i cosplay og videospill.
Så innså jeg
at jeg kunne tjene penger på cosplay.
Så jeg startet et firma
for cosplaybransjen.
SJEF/COSIS
E-sport har utviklet seg raskt de siste årene.
Publikum vokser, og lag fra Asia, Europa og USA
konkurrerer om topplasseringene i de fleste turneringene.
Men andre deler av verden tar innpå.
BUENOS AIRES I ARGENTINA
Jerónimo begynte å spille videospill da han var liten,
i Club Penguin.
Han har spilt siden den gang. Det var et videospill etter det andre.
Jeg så bare et barn foran datamaskinen.
Jeg visste ikke mye om det.
Senere ble ting komplisert.
Det er gøy og lett å kontrollere.
Han er ti år og jeg ber ham gjøre leksene,
ber ham slutte og spille og legge seg,
så ble han 14 år og svarte: "Ok, jeg legger meg, men litt senere."
Og du kan ikke kontrollere alt.
Og når han er 15 eller 16, sier han: "Ja, jeg legger meg."
Men han ignorerer det og legger seg ikke.
Og så begynner konfliktene på skolen.
Konflikt med rektor, med lærerne.
De ringte oss
fordi han sovnet på skolen.
"Hva mener dere?"
Senere ble det til det vi kan kalle en besettelse.
Tolv timer om dagen dårlige karakterer på skolen.
Mye skjedde på den tiden. Vi måtte…
Vi stengte Internett og kastet ruteren ut av vinduet.
Han kuttet Internett-kabelen eller gjemte strømkabelen til PC-en.
Jeg var 12 år gammel,
og var ni timer på en internettkafé fordi jeg ikke hadde ruter.
Og så begynte han å knuse tastaturer.
Det var hvordan han taklet sinnet
og frustrasjonen han fikk fra spilingen.
Jeg kranglet mye med mamma. Jeg ville leve av dette,
men hun ville jeg skulle studere og gå på universitetet.
Det var litt flaut for oss.
Vi sa til hverandre: "Det er noe galt med ham."
Fordi da han knuste tastaturer og jeg kjøpte nye,
sa Luz: "Nei, ikke gi ham et nytt."
"Du løser alltid problemene hans." Og så videre.
Moren visste ikke hva han skulle gjøre, og ba meg ta ansvar for ham.
Da jeg for 30 år siden fortalte mine foreldre at jeg ville studere reklame
sa de: "Kan du ikke bli arkitekt eller lege?"
Så med det i bakhodet tenkte jeg:
"Hva om det er noe mer her
som jeg ikke forstår?"
Så da Jero sa:
"Det er ligaer, man får betalt,
se hvor mange abonnenter jeg har på YouTube",
da begynte jeg å oppmuntre ham.
Uten å si noe,
lot jeg ham prioritere trening over skole.
Det er en avgjørelse en forelder må ta.
Da jeg forsto hva dette handler om,
så jeg på det som en fotballklubb.
Han har alltid støttet meg.
Jeg tenkte at jeg ikke fortjente ham fordi han alltid støttet meg,
og jeg visste ikke hvordan å si takk.
Jero sier det var vanskelig for moren, men da hun forsto det,
ble hun en av hans viktigste støttespillere.
Når du ser en person endrer mening og gratulerer deg, føler du lettelse.
JERÓNIMO FLYTTET TIL EUROPA FOR Å FØLGE E-SPORT-KARRIEREN
OG JOBBE SOM INNHOLDSSKAPER
Å kunne skape og distribuere innhold
er en mulighet de digitale mediene har
og som mange tradisjonelle idrettsklubber ikke får benytte seg av.
Netflix er min rival, ikke fotball. Hvorfor?
Fansen vil ha konstant innhold.
Hvis jeg kan gi dem kontinuerlig nytt innhold gjennom teamet mitt,
innholdsskaperne mine,
spillerne mine, selve klubben,
vil jeg ha fansen betingelsesløst.
Forholdet til spillere ligner på fotball.
De er idrettsfolk, med en kontrakt og en lønn,
men i dette digitale miljøet,
er imaget viktigere enn i fotball.
Du må være en fantastisk spiller og innholdskaper.
For en proff gamer er det ikke nok å spille bra.
For å nå et større publikum, må man underholde.
Der kommer vi inn.
YouTubere hjelper folk å ha det gøy, men vi er ikke gode spillere.
Jeg brukte YouTube og e-sport mye.
Jeg innså jeg kunne bruke stemmen jeg har,
mitt publikum på YouTube, og kombinere det med e-sport.
Jeg begynte på YouTube med venner fra klassen,
og slik ble jeg interessert i e-sport.
INNHOLDSSKAPER
På den tiden ble de ikke kalt e-sport.
Jeg gikk på en casting, og de valgte oss.
Jeg snakker for det meste om videospill,
noen ganger anime.
Jeg lager topp ti-lister og prøve å gjøre dem interessante med sketsjer.
Det er så rart hvordan dette ble en YouTube-karriere.
Man kan ikke lære det, man kan ikke velge det.
Jeg ble berømt på grunn av iherdighet, det var veldig viktig.
Å skape innhold folk var interessert i.
Hvis det kom ut et nytt spill, kjøpte jeg det og filmet meg selv
så folk også kunne ha det gøy.
Jeg var hjemme, så på YouTubere,
og en dag tenkte jeg: "Hvorfor ikke meg? Jeg spiller konstant."
INNHOLDSSKAPER
"Hvorfor kan ikke jeg?"
Fordi mange sier at til tross for vanskene mine,
spiller jeg bedre enn folk uten handikap i hendene.
Jeg lagde en video fordi folk ville vite hvordan jeg spilte.
Etterhvert ble kanalen min populær.
Foreldrene mine ble forundret og spurte: "Og hva er alt dette til?"
Jeg svarte:, "Jeg vet ikke. Jeg har det gøy. Jeg liker det.
Du har det gøy med hagen din jeg spiller spill og laster opp videoer.
Skuespillere er ikke de største kjendisene.
Dette er bare individer på nett.
Noen YouTubere, og Instagram-profiler
har mer innflytelse enn de største skuespillerne.
Når vi har en stemme kan vi skape en kollektiv fantasi.
HIP HIP-ARTIST
Barna som hører på oss trenger ikke lærere
eller å bli fortalt hva som er rett eller galt.
Men hvis vi overfører verdier
og en måte å forstå livet på,
hjelper vi med å skape morgendagens samfunn.
Teknologi vil fortsette å endre verden slik vi kjenner den,
forbedre livskvaliteten vår,
men også gi oss nye utfordringer.
Vi lever i en revolusjon som verden aldri har sett maken til,
der kommunikasjon og tilkobling ikke bare lar oss spille på nye måter,
men også transformerer måten vi pleide spille.
VR og AR gjør at man kan ha naturlig samhandling med verden.
Fremfor å ha en konsoll eller noe å ha på,
er det bare der. Gjennomsiktig.
Du kommer ikke til å tenke på det.
Den utnytter datamaskinens evne
til å forstå verden rundt den.
Det er en slags terskel når det gjelder dataoverføring
som 5G kommer forbi.
I sanntid vil vi kunne ha VR,
utviklet virkelighet, HD-gaming,
som vil bryte alle barrierene
og vil la barn over hele verden bli nære venner,
takket være de virtuelle verdenene.
Historien skapes foran øynene våre,
men den forsvinner samtidig.
Noe nytt forsvinner
innen vi har blitt vant til det.
Hva vil skje i fremtiden? Vil de sette spor i menneskeheten?
Eller er dette kulturen? En flyktig kultur.
De forener oss mer enn noensinne
når vi er i et fiendtlig miljø i verden
for samfunnet, for troen på andre…
Når du gamer, blir alt det satt til side.
Det er fornuftig å være skeptisk eller redd for noe nytt.
Bransjen må involvere seg,
men vi trenger støtte fra myndigheter og foreldre.
Det er lett å legge skylden på videospillene.
Vi må vite at vi er ansvarlige for barna våre, og vi kan ikke unngå det.
Når alt kommer til alt, er du bekymret for barna dine,
bare følg med på hva de gjør, vis interesse, snakk med dem.
De vil at du skal høre på hva de liker, så kan du gjøre deg opp en mening.
Samfunnet har alltid et problem med et nytt medium.
Kan vi ikke lære av det?
Når du er en gamer, spiller du.
"Hvorfor gjør du det? Kom deg ut. Få deg et liv."
Men du har et liv.
REGISSØREN OG PRODUKSJONSTEAMET
DEDIKERE DENNE FILMEN TIL MINNET OM MICHAEL HOLYLAND OG ASIER LEAL
FORDI DERE ALDRI SLUTTET Å SPILLE…
Tekst: Sindre Tvedt