Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tämä on tositarina taideväärennöksistä.
Nimiä ei olla muutettu viattomien suojelemiseksi,
sillä osa ei ole kovin viattomia.
Kukaan ei halua tulla huijatuksi.
Ihmisiä huijataan taiteella -
yllättävän paljon.
Metropolitan-museon johtajalta kysyttiin kerran,
montako väärennöstä seinillä voisi mahdollisesti olla.
Hän vastasi: "Ei hajuakaan."
Se on noloa.
Vielä pahempaa…
on minusta se, etteivät he tahdo -
myöntää -
tulleensa huijatuiksi.
Minusta on selvää,
että olin -
todella…
"OLEN KESKEINEN UHRI"
…sen taiteen pauloissa.
TAIDEKAUPPIAS ANN FREEDMAN MYI 63 MILJOONALLA VÄÄRENNÖKSIÄ
Hänen rikollisesta osallisuudestaan ollaan varmoja.
Satavarmoja kuulemma.
Joko hän oli mukana juonessa,
tai hän oli yksi typerimmistä galleristeista.
En tietoisesti myynyt väärennöksiä.
Olin vakuuttunut niiden aitoudesta ja uskottavuudesta.
Olin vakuuttunut.
Se kävi äkillisesti.
Kaikki alkoi tiedolla Knoedlerin sulkemisesta.
Se oli järkytys, sillä Knoedler oli taidemaailmassa jo instituutio.
Eikä kukaan tiennyt yksityiskohtia, ennen kuin -
uutisia skandaalista alkoi nousta esiin.
80 miljoonan dollarin skandaali on saanut taidemaailman kiehumaan -
ja keräilijät tarkistamaan hankintojaan.
Tämä lienee suurin taideväärennöstapaus…
DEDALUS-SÄÄTIÖN JURISTI
…Yhdysvaltain historiassa.
Tässä tapauksessa epäilty loi kopioita -
Amerikan tunnetuimpien taiteilijoiden teoksista.
Sitä huijausta jatkui lähes 20 vuotta.
Henkilöllä oli otsaa. Jackson Pollockia, Motherwellia…
Hän kehtasi tarttua 1900-luvun isoimpien nimien töihin.
Keräilijät ostivat…
ANN FREEDMANIN JURISTI
…miljoonien arvoisia teoksia.
Onko minulla tilaisuus ostaa Rothkon teos?
KERÄILIJÄ
Ja sen arvo on olematon. -Niitä pidettiin mestariteoksina.
Ennen kuin asia paljastui…
TAIDEKRIITIKKO
…niitä pidettiin upeina ja esiteltiin museoissa.
Ja yksi tärkeimmistä gallerioista -
oli kaiken keskiössä.
AMERIKKALAISTAITEEN EDESAUTTAJA SULKEE OVENSA 165 VUODEN JÄLKEEN
Knoedler oli New Yorkin kunnianarvoisin galleria, osin ikänsä vuoksi.
Se oli selvinnyt sisällissodasta, maailmansodista, 1900-luvusta.
Siellä myytiin ensin Old Master -maalareiden teoksia.
J. P. Morgania, Henry Clay Frickiä.
Niitä myytiin MET:iin ja Louvreen.
1970-luvun alussa…
HAMMERIN JA KNOEDLERIN JURISTI
…Armand Hammer, yksi 1900-luvun suurista liikemiehistä ja filantroopeista,
kiinnostui Knoedlerista.
Hänen lapsenlapsensa, Michael Hammer, kiinnostui omistajuudesta vuonna 2001.
Hän otti ohjat…
JEFFREY TAYLOR, FT NEW YORK ART FORENSICS
…ja ojensi ne Ann Freedmanille. -Olin Knoedlerilla miltei 32 vuotta.
Freedmanilla oli etevän taidekauppiaan maine.
Hänellä oli hyvät suhteet keräilijöihin.
Se johtui työpaikastani. Tein töitä Knoedlerille.
KNOEDLERIN ENTINEN JOHTAJA
Knoedler oli instituutio.
Se oli aikoja ja trendejä seuraava galleria.
Ironista kyllä heiltä jäi huomioimatta vain 50-luvun abstrakti ekspressionismi,
mikä sitten koituikin heidän tuhokseen.
Huijauksen ytimessä on viranomaisten mukaan tämä nainen,
Glafira Rosales, joka tituleeraa itseään taidekauppiaaksi.
Glafira Rosales asteli noin vain Knoedlerille…
DE SOLEIN JURISTI
…auto täynnä oletettuja mestariteoksia.
Että hänellä oli muka valtava määrä -
miljoonien arvoisia, ennestään tuntemattomia maalauksia.
Ja kaikki teokset olivat peräisin samalta mystiseltä naiselta.
Se oli täydellinen myrsky,
ja oli hyvin poikkeuksellista, että moinen määrä…
80 MILJOONAN TAALAN TAIDEHUIJAUS
…väärennöksiä kulki Knoedlerin kautta monia ihmisiä huiputtaen.
HUIJAUKSEN ALKU
Vuosi oli -
muistaakseni 1995.
Jaime Andrade…
KNOEDLERIN EX-TYÖNTEKIJÄ
…oli eräänlainen jokapaikanhöylä.
Hän hoiti paljon asioita.
Luotettu. Erittäin luotettu.
Hän kertoi ystävästään,
erityisestä ystävästään, joka halusi näyttää minulle Rothkonsa.
Glafira Rosales tuli käymään.
TAIDEKAUPPIAS
Tuskin tiesin hänen nimeään. Sama se, en ollut kuullutkaan hänestä.
Hän oli kohtelias,
tyylikäs,
puhui miellyttävästi.
Ei ollut syytä epäillä Rosalesia.
Kukaan ei tiennyt, kuka hän oli. Hänen sukunsa ei ollut nimekäs.
Hän oli vain joku nainen Long Islandilta, joka tuli käymään.
Rosales oli täydellinen tehtävään.
Hän sanoi juuri kylliksi. Ei liikaa, ei liian vähän.
Sen verran, että Ann kiinnostui ja suhde säilyi.
Hänellä oli Rothkon teos käärittynä -
pahvien väliin.
Pyysin saada katsoa sitä.
Jaime avasi sen kääreistä. Täysin normaalia.
Pidin teosta todella kauniina. Todella.
Jos materiaan voi rakastua,
niin minä rakastun taiteeseen.
Eihän taideteos ole ihminen,
joten rajansa sillä rakkaudellakin, mutta innostuin aidosti -
näistä teoksista.
Signeeraus takana. Päiväys. Hyvältä näytti.
Minulla oli tapana -
esittää kysymyksiä.
"Osaatko kertoa jotain omistajasta?"
Hän sanoi luvanneensa pitää sen salassa.
Omistajan nimeä ei saanut paljastaa.
Vähitellen paljastui lisää taustoista.
Ensimmäisessä tarinassa oli herra X.
Tarina muokkaantui myöhemmin. Mutta siinä pyöri herra X.
Varakas perhe, tullut Euroopasta.
Muuttanut Meksikoon, ihan tavanomaista.
Mies oli vaimoineen tullut New Yorkiin.
He olivat ostaneet teoksia Alfonso Ossoriolta.
Ossorio asui Long Islandilla.
Hän oli eräänlainen Jackson Pollockin tukija.
Hän väitetysti saattoi keräilijän ja taiteilijat yhteen.
Hän sai hankittua useita teoksia. Myös muita.
Meksikolainen ei pitänyt abstraktista taiteesta -
mutta raijasi ne kaikki Meksikoon.
Miten, vankkurikaravaanissako?
Siis hän vei maalaukset Meksikoon ja säilöi ilmatiiviisti kellariinsa.
Hän oli antanut teokset pojalleen,
herra X nuoremmalle.
Sitten hänen poikansa tahtoi myydä ne -
halvalla, koska ei piitannut rahasta.
Rikkaatko muka eivät piittaisi rahasta?
Kokemukseni mukaan rikkaat piittaavat siitä köyhiäkin enemmän.
Muutama yksityiskohta piti paikkansa -
tai oli houkuttelevan uskottava,
ja hyväuskoinen ihminen meni lankaan.
Eikö huijauksissa aina olekin juuri kylliksi jotain uskottavaa?
Ajattelin, että tämäpä löytö.
Aloitetaan tarjoukset 33 miljoonasta dollarista.
Stefanilta tulee 36 miljoonaa.
Charlielta 48.
Vuosituhanteen vaihteessa abstraktin ekspressionismin suosio räjähti.
Elizabethilta tulee nyt 57 miljoonaa.
KOHDE NUMERO 31
Kelvolliset markkinat muuttuivat tulikuumiksi.
Teosten arvo saattoi kymmenkertaistua.
Abstraktit ekspressionistit olivat ensimmäisiä amerikkalaistaiteilijoita…
TAIDEKRIITIKKO
…jotka saivat joukkona kansainvälistä mainetta.
Heihin lukeutuivat Jackson Pollock, Mark Rothko,
Barnett Newman, Lee Krasner, Robert Motherwell ja Willem de Kooning.
He eivät odottaneet päätyvänsä keräilijöiden suosioon.
65 miljoonaa dollariako?
Kiitos!
Hintojen nousun myötä…
TAIDEASIANTUNTIJA, IFAR
…oli kai houkuttelevampaa väärentää näiden taiteilijoiden teoksia.
Tiesin tarinan perusteella, että teokset oli ostettu -
50- ja 60-luvuilla pikkurahalla,
ja se oli uskottavaa.
Taiteilijat kituuttivat.
Heillä oli todella kova tarve rahalle.
Pollock joutui maksamaan ruokansa ja alkoholinsa tauluillaan.
Ajatus siitä, että joku olisi voinut -
saada teokset edullisesti, ei yllättänyt.
Eikä sovi unohtaa…
POLLOCK-KRASNER-SÄÄTIÖ
…että väitettyyn ostoaikaan teokset eivät olisi olleet kalliita.
Viidestä kymmeneen tuhanteen dollariin.
Taulut eivät olleet koskaan olleet esillä,
niiden alkuperästä ei ollut todisteita.
Alkuperä on avainasemassa.
Pitää tietää, mistä maalaus tulee.
Alkuperä määritellään yksinkertaisesti omistushistorian pohjalta.
Ihanteellisesti sen perusteella voi jäljittää teoksen omistajaltaan -
aina taiteilijan ateljeelle asti.
Pitäisi vähintään olla jotain paperilla siitä,
milloin teos on luotu ja kenelle se on mennyt.
Siskolla saattoi olla papereita,
mutta luultavasti niitä ei ollut jäljellä.
Hänellä oli tarina valmiina.
Täysin hämärän peitossa.
Tarinaa ei olisi pitänyt uskoa todisteeksi alkuperästä.
Olisi voinut kuvitella, että edes yksi…
KONSERVAATTORI, HARVARDIN TAIDEMUSEOT
…teoksista olisi näkynyt taiteilijoista otetuissa kuvissa.
Usein löytyy jotain jälkiä teoksen olemassaolosta,
mutta ei se täydellistä ole. Ja asiakirjoja voidaan kyhätä.
Nimekkäät keräilijät Walter Chryslerista -
Roy Neubergeriin ja Joe Hirshhorniin toimivat niin.
Astelivat taiteilijoiden luo ja ostivat teoksia könttähintaan.
Ja maksoivat käteisellä.
Se oli minusta uskottavaa.
Uskoin, mitä kuulin.
Alkuperään liittyy usein mysteereitä.
Toivoin voivani ratkaista sen ajan myötä.
Yksikään Rosalesin tuomista teoksista -
ei ollut taiteilijoiden catalogue raisonnéissa.
Catalogue raisonné on kattava luettelo -
taiteilijan aidoista teoksista.
Kaikki tiedostavat, että jotkut aidot teokset -
eivät välttämättä ole päätyneet luetteloon.
Kirjoittajat eivät ole tienneet niistä.
Mutta on se eräänlainen raamattu.
Sitten pitää kääntyä luettelon laatijan puoleen -
ja kysyä mielipidettä.
Jos oikein muistan, näin teoksen ensi kerran…
Asiantuntija David Anfam oli sattumoisin…
ROTHKO-ASIANTUNTIJA
…juuri käymässä Lontoosta.
Hänellä oli välittömästi mielipide teoksesta. "Se on kaunis.
Se on Rothkon."
Hänellä oli silmää Rothkolle.
Hänet tunnettiin Rothko-tutkijana.
Abstraktin ekspressionismin tutkija.
National Galleryn ja Rothkon suvun palkkaamana -
hän koosti Rothkon catalogue raisonnén.
Se merkitsi valtavan paljon. Teos oli aito.
HUIJAUKSEN TAITO
Mestarihuijarilta saa juuri sitä, mitä tilaa.
KIRJAILIJA, THE CONFIDENCE GAME
Hyvät huijarit ovat taitavia psykologeja.
He ymmärtävät ihmisten tarpeita ja haluja.
He tajuavat, miten usko ja toivo toimivat.
Rosales tuli paikalle osoittaakseen olevansa luotettava.
Joku, jolla oli rooli taidemaailmassa.
Hän kävi huutokaupoissa, avajaisissa, ja osti minulta taidetta.
Avajaiset ovat julkisia tapahtumia, eli hän ei piileskellyt.
Se oli kiehtovaa kissa ja hiiri -leikkiä.
Jokaisen uuden teoksen myötä -
Ann yritti saada tietoa herra X:stä,
ja Glafira vastasi:
"No, sen voin sanoa, että hän on hyvin iloinen tästä."
Knoedlerille myytiin vain yksi tai kaksi väärennöstä vuodessa.
Ihmiset kauhistelevat kokonaismäärää.
Mutta ei niitä sinne kottikärryillä raijattu.
Niitä tuli vähitellen.
ENTINEN PIIRISYYTTÄJÄ
Suunnitelmana oli edetä hitaasti.
Glafira on pieni ja hiljainen ihminen.
Hän ei sovi kansainvälisen taiderikollisen profiiliin.
Mutta hänen miesystävällään on taustoja taiteen saralla.
Voisitko sanoa nimesi nauhalle.
Olen José Carlos Bergantiños Díaz.
GLAFIRA ROSALESIN MIESYSTÄVÄ
Kuka Bergantiños on?
Kuka on Glafira Rosales?
Heillä on muka galleria New York Cityssä.
Ja toinen Sands Pointissa.
Heitä on syytetty väärennösten salakuljettamisesta Espanjaan.
Bergantiñosia syytettiin oikeudessa vuonna 2006 asiakirjojen väärentämisestä.
Hän on varoitusmerkkien ympäröimä.
On merkkejä siitä, että jos kyse on huijauksesta,
kuten selvästi on, hän on siinä mukana.
Ann Freedman pyöritti galleriaa. Tapasitko häntä koskaan?
En koskaan.
En tuntenut ketään muutakaan sieltä.
Taustatyö oli tehty, tekipä sen sitten Bergantiños tai Glafira.
Kun valitaan Annin kaltainen kohde, valitaan joku,
joka on urallaan herkässä vaiheessa ja joka tarvitsee tällaista tilaisuutta.
Ja juuri sen varaan -
Glafiran ja Bergantiñosin kaltaiset laskevat.
Huijari ei ole hyvä puhuja.
Huijari on hyvä kuuntelija.
Glafira oli siinä todella taitava.
Teoksia saapui, ja ensi töikseen Ann kiikutti ne asiantuntijoille.
Niin kauppiaat toimivat.
Oli alkuperästä todisteita tai ei.
Yhdysvaltain kansallinen taidegalleria julkaisi luetteloa -
Mark Rothkon paperille tekemistä töistä.
YHDYSVALTAIN KANSALLINEN TAIDEGALLERIA
He kirjoittivat Annille kahdesta teoksesta.
KIRJOITAN DANA CRANMERIN EHDOTUKSESTA…
"Arvioimme teokset."
LIITTYEN TEOKSEEN VUODELTA 1958
"Aiomme lisätä teokset luetteloon."
Hän kääntyi johtavan konservaattorin puoleen.
Rothko-konservaattorin, ja sai kuntoraportit.
KUNTORAPORTTI
TEOS ON HYVÄSSÄ KUNNOSSA
Teoksia kommentoitiin myönteisesti. "Klassinen esimerkki Rothkon tyylistä."
Hän oli konservoinut satoja maalauksia,
eikä nähnyt mitään poikkeavaa -
katsoessaan teosten fyysisiä rakenteita.
Sitten tuli Pollockin teos.
Ja aikanaan seitsemän Richard Diebenkornin teosta.
Kuin olisi joutomaata löytänyt.
Palkkasin asiantuntijan, E. A. Carmeanin…
TAIDEHISTORIOITSIJA, KURAATTORI
…johtamaan tutkimusta.
Luotin täysin hänen silmäänsä.
MIELIPITEENI: NÄKEMÄNI TEOS VUODELTA 1949
Hän koki niiden olevan aitoja. Siitä on mustaa valkoisella.
SE ON POLLOCKIN TEOS
He halusivat kovasti uskoa aitouteen,
koska niin oli parempi kaikille.
Olemme tehneet löydöksen -
1900-luvun pidetyimpien taiteilijoiden teoksista.
Jos todella haluaa uskoa johonkin,
sitä ummistaa silmänsä varoitusmerkeille.
Mutta niitä oli paljon.
MIKÄ AARRE, HARVOIN NÄHTY!
Asiantuntijat hyväksyivät teokset. Tavalla tai toisella.
POLLOCKIN HUIKEITA MAALAUKSIA
UPEA ESIMERKKI PIENEMMISTÄ TEOKSISTAAN
Kun asiantuntijat vahvistivat Annin uskomukset,
hän sukelsi innolla sekaan.
KERÄILIJÄT
Taide on luksustuote, jolla on hyvin pieni ostajakunta.
Kyse on yksinoikeudesta. Nyt puhutaan suurimmista taiteilijoista.
Teoksia ei ole valtavasti.
Ja näillä ihmisillä on paljon rahaa.
He tahtovat kerätä jotain, mitä kukaan muu ei omista.
Kun nämä asiat yhdistetään,
ja joku löytää jotain uutta, se on kutkuttava tilanne.
De Solet ovat fiksua väkeä.
Domenico on Harvardin käynyt juristi.
Hyvin hienostunut mies.
Heillä on vaikuttava taidekokoelma.
Kävimme ystävämme luona, ja hän sanoi, että seuraavalla vierailullamme -
meidän pitäisi tavata hänen ystävänsä, joka oli maan parhaita. Ann Freedman.
HALLITUKSEN PUHEENJOHTAJA, SOTHEBY'S, TOM FORD INT.
En tiennyt mitään hänestä tai Knoedlerista.
Puhuimme yhdestä pitämästämme Scullyn teoksesta.
Päätimme soittaa ja kysyä Ann Freedmanilta.
Minulla ei ollut sellaista silloin, mutta tahdoin tavata heidät.
Paikka oli hieno.
Yläkerrassa oli toimisto, jonne istuimme.
Muutama taideteos oli peitettynä.
He kysyivät: "Mikä tuon valkoisen peitteen alla on?"
Sanoin: "Itse asiassa Rothkon teos."
"Rothko on ihana. Katsotaan."
Meille näytettiin kahta teosta. Toinen oli Rothkon -
ja toinen Jackson Pollockin.
Olimme aivan äimänä.
Kyllähän se hämmästyttää.
"NIMEÄMÄTÖN, 1956" ÖLJYVÄRI KANKAALLE
Ei sellaista tapahdu joka päivä.
KNOEDLER MAKSOI 950 000 DE SOLET MAKSOIVAT 8,3 MILJOONAA
Tietenkin kysyimme niistä.
Heitä tavallaan huiputettiin.
RIKOSASIANAJAJA
Mutta he olivat älykästä väkeä.
He olivat älykkäitä liiketoimissaan.
Mutta silti hekin lankesivat tämän taiteen edessä.
De Solet taisivat rakastua -
tähän Rothkoksi uskomaansa teokseen,
sen saman ajatusmallin takia, jota näkee muillakin huijatuilla.
Rakastuminen kuvaa hyvin tätä prosessia,
jossa puutteet annetaan anteeksi.
Ihan kuin vastarakastuneenakin tehdään.
Se toimii egon pönkittäjänä.
Kun ihmiset tulevat käymään,
teosta halutaan esitellä.
Jos yhtäkkiä juuri sellainen teos tulee markkinoille,
alkaisitko tentata vai tekisitkö vain kaupat?
Haluan selventää, ettei minulla ole koulutusta tällaiseen.
En ole asiantuntija.
Maalaukset näyttivät todella hyviltä.
Neuvonantajamme on etevä ja hänestä taulu näytti oikein hyvältä.
Kahdeksan miljoonaa dollaria kuulostaa isolta summalta,
mutta Rothkoksi se oli aika pieni hinta.
Hyvät teokset ovat paljon arvokkaampia.
Heillä ei ollut paljon kysyttävää.
He olivat täysin maalauksen lumoissa.
Domenico vaati saada kuitin lisäksi -
aitoustodistuksen.
Freedman toimitti monisivuisen asiakirjan,
johon oli listattu jokainen "asiantuntija",
joka oli maalauksen nähnyt ja aidoksi todennut.
Minut oli nimetty asiantuntijaksi.
Siten ajauduin tähän sotkuun.
En ole Rothko-asiantuntija.
En muista lainkaan nähneeni sitä maalausta.
ONNITTELUT HANKINNASTANNE
De Sole tiesi alkuperän hämäryydestä.
UPEA MAALAUS KOKOELMAANNE
ALKUPERÄ: TAITEILIJA YKSITYISKOKOELMA, MEKSIKO JA SVEITSI
Ettei myyjän nimeä tiedetty.
UUDELLE OMISTAJALLE
Kaikki tiesivät sen.
BEYELER-MUSEO BASEL, SVEITSI
De Solein teos meni Beyeleriin, joten se oli erittäin esillä.
Niin sanotuissa Rothko-huoneissa. Tästä on hauska puhua.
Ernst Beyeler oli yksi merkittävimmistä taidekauppiaista,
joka omisti kokonaisen näyttelyn Rothkon teoksille.
De Solein teos oli omalla seinällään.
Kun asteli Beyeleriin sisään,
siellä se seisoi.
Ernst Beyeler oli silloin elossa.
Hän ei epäillyt sitä.
Hän otti sen vastaan.
Se vain vahvisti ajatusta siitä, että olimme löytäneet aarteen.
Pitäisi kysyä itseltään, miksi on tehnyt niin hyvät kaupat.
VÄÄRENTÄJÄ
Useat asiantuntijat olivat sitä mieltä,
että oli hyvin epätodennäköistä,
ellei jopa mahdotonta, että yksi henkilö taitaisi -
monen taiteilijan tyylin.
Se oli poikkeuksellista ja tuli täytenä yllätyksenä teosten arvioijille.
On aika lempihenkilömme.
Valitsemme yhden henkilön, joka herätti huomiomme,
eikä suinkaan oikeista syistä.
Tänään valintamme on 75-vuotias taiteilija, joka myi taulujaan ensin -
muutamalla satasella, ja sitten miljoonilla.
TAITEILIJA, MATEMATIIKAN OPETTAJA, MESTARIVÄÄRENTÄJÄ
Tiedämme Pei-Shenistä, että Kiinassa hän oli taitava taiteilija.
Hän tuli Yhdysvaltoihin, eikä menestynytkään entiseen tapaansa.
Hän oli tosi turhautunut.
Hän oli ollut iso nimi Kiinassa.
TAITEILIJA, PEI-SHEN QIANIN YSTÄVÄ
Täällä häntä ei tunnettu.
Hän kouluttautui Art Student Leaguessa.
Se on opinahjo Manhattanilla,
jossa opiskelivat myös Alexander Calderin ja Pollockin kaltaiset isot nimet.
PEI-SHENIN LUOKKAKAVERI AI WEIWEI
Hän oli selkeästi A) nero,
B) opiskellut seitsemän kahdeksan taiteilijan tekniikoita,
ja paneutunut niihin kunnolla.
Kiinalaisilla on yli tuhatvuotinen perinne -
äärimmäisen tarkasta kopioinnista.
DAFENIN ÖLJYMAALAUSKYLÄ SHENZHEN, KIINA
Mitä upein kunnianosoitus -
edesmenneelle taiteilijalle, ja testi omille taidoille.
Perinne on jo vuosisatojen, jopa vuosituhannen takaa.
Alkuperäisyys ei ollut hyve.
Ei mitään omasta sydämestä. Kopioidaan vain toisten tekniikkaa.
Siellä ei kopioida vain taidetta, vaan myös iPhoneja,
paljon huipputeknologiaa.
On se ihme, että kyseinen taiteilija sai aikaan näitä teoksia,
joita lähes kukaan ei erottanut aidoista.
Hän on taitava. Hänellä on lahjoja.
Mutta ei kuten Picassolla tai Matissella.
Mark Rothkonsa on huono kopio.
Loistavia väärennöksiä.
Glafira ja Bergantiños haastattelivat -
tai etsivät useita ihmisiä tehtävään.
He tyytyivät Pei-Sheniin, koska hän oli paras, jonka he löysivät,
ja pystyi kopioimaan eri taiteilijoita.
Kun Pei-Shen sai maalaukset valmiiksi, ne olivat uusia,
eivät 50- ja 60-luvuilta.
Pei-Shen siis maalasi teoksen, joka meni sitten Bergantiñosin -
käsittelyyn, jossa siitä saatiin vanhan näköinen.
Pinnassa voi olla halkeilua. Pölyä.
Kehyksen piti olla oikean ikäinen, samoin kankaan.
Bergantiños hankki siis materiaaleja ja raaka-aineita,
kuten vanhoja kankaita ja kehyksiä.
He tekivät tiivistä yhteistyötä.
Pei-Shenin kykyjä tarvittiin, mutta sitten Bergantiñosin piti -
viimeistellä teokset iän puolesta uskottaviksi.
Tililtäni näkee, ettei tuloja ollut.
Olen yhä köyhä taiteilija. Voisinko olla osallisena siinä?
Hänelle maksettiin alussa hyvin vähän.
Myöhemmin hän kävi taidemessuilla…
ARMORY-NÄYTTELY 8.-11.3.
…missä hän näki yhden teoksistaan Knoedlerin seinällä.
Silloin hän palasi Rosalesin juttusille ja sanoi:
"Tarvitsen lisää palkkaa."
Carlos, miten tapasit Pei-Shen Qianin?
Ostin häneltä taidetta,
kun hän -
maalasi niitä kadulla.
Joskus tarvitsin rahaa,
ja ostin niitä häneltä ja myin eteenpäin, kuten muutkin.
Rosales varmaankin -
miesystävänsä avustuksella sepitti tarinat teosten taustalle.
Se toteutettiin upeasti.
Pitää myös muistaa, että Rosales -
oli yrittänyt myydä teoksia itse.
Vaikka hänellä olisi ollut yhteys keräilijöihin ja gallerioihin,
hänelle olisi naurettu päin naamaa.
Konteksti vaikuttaa.
Kun menee MoMAan tai MET:iin…
ANDY WARHOL -RETROSPEKTIIVI
…ja näkee siellä maalauksen, edes asiantuntija ei ajattelisi,
että siinä olisi jotain vialla.
Sitä luotetaan museoihin ja siihen infrastruktuuriin, joka asian varmistaisi.
Knoedlerilla oli niin hyvä maine,
ettei kukaan tajunnut epäillä mitään.
Yhä useampi alkoi pitää töistä.
Eli haluta niitä.
Ihmisten näki ilahtuvan sen edessä.
KNOEDLER VÄLITTI TEOKSIA VUOSIKYMMENEN AJAN
Näitä maalauksia haluttiin syvästi.
KERÄILIJÖILLE, MUSEOILLE JA GALLERIOILLE YMPÄRI MAAILMAN
YLI 60 VÄÄRENNÖSTÄ -
MYYTIIN YHTEENSÄ 80 MILJOONALLA DOLLARILLA
Kaikki sekundäärisillä markkinoilla työskentelevät,
eli jotka välittävät taidetta eteenpäin…
KNOEDLER MAKSOI 750 000 DOLLARIA
Silloin on tyypillistä saada sadan prosentin kate.
MYYTY 5,5 MILJOONALLA
Mutta näissä kate oli jopa 800 prosenttia.
KNOEDLER MAKSOI 600 000 DOLLARIA
MYYTY VIIDELLÄ MILJOONALLA
Niin käy kerran kymmenessä vuodessa.
Kuka tahansa kauppias tietäisi,
että jos saa toistuvasti sellaisia katteita,
on syytä olla huolissaan.
En ollut ainoa, joka uskoi teoksiin.
En taistellut yksin tuulimyllyjä vastaan.
Kaikki olivat suopeita.
Taidepiirit olivat suopeita.
Niitä ei piiloteltu.
Niitä ei väheksytty.
Niitä esiteltiin ympäri maailman.
Niitä julkaistiin kirjoissa.
TASCHEN JULKAISI VÄÄRENNÖKSEN KUUDESTI
Hän halusi -
todella kovasti teosten olevan aitoja.
Sitten hän olisi johtava nimi -
taidekauppiaiden keskuudessa.
Hän olisi huipulla.
Hän antoi sen ohjata itsensä kuilun reunan yli.
LIIAN HYVÄÄ OLLAKSEEN TOTTA
KERÄILIJÄ: JACK LEVY
Jack Levy meni galleriaan ja oli kiinnostunut Pollockin teoksesta.
"NIMEÄMÄTÖN", 1949 – HINTA: 2 MILJOONAA
Hän sanoi ostavansa sen.
Mutta hän halusi IFARin arvion siitä.
Kansainvälinen taiteen tutkimisen säätiö perustettiin hoitamaan -
hankalia tapauksia, kuten aitouden todistamisia.
Olemme harvoja sellaista tekeviä.
KÄSITYKSEMME MUKAAN JACK LEVY ON PYYTÄNYT PALVELUITAMME
Levy neuvotteli niin, että jos emme todistaisi työtä aidoksi…
OSTETTU JOULUKUUSSA 2001
…hän saisi rahansa takaisin.
Koko aitousasia on nyt hyvin hankalalla tolalla taidepiireissä.
Väärennöksen tekijää auttaa se,
että jos teoksesta ei olla ihan varmoja, siitä ei helposti hiiskuta.
Jotkut ovat joutuneet oikeuteen epäiltyään joitakin maalauksia.
Aitoustutkimus tapahtuu yleensä kolmella tavalla.
Se on alkuperän tieteellistä tutkimista,
ja myös asiantuntijoiden suorittamaa tarkastelua.
Kyseisen taiteilijan asiantuntijat -
tarkkailevat, onko tyyli johdonmukaista.
Ja sitten tarkastelemme materiaaleja.
Vaikka teos keräsi pinnallisesti positiivisia huomioita,
teimme liikaa negatiivisia huomioita.
Yksi huomaamistamme asioista oli uuden maalin käyttö vanhalla kankaalla.
Vertasimme sitä fyysisesti Pollockin aitoon teokseen samalta vuodelta,
ja masoniitti oli ikääntynyt täysin eri tavalla.
Se oli hyvin epäilyttävää.
VÄÄRENNÖS – AITO
Tyylillisesti heräsi huolia maalaustavasta.
Siitä vihertävän ruskeasta.
Kukaan ei ollut ennen nähnyt… Teoksesta pitäneetkin -
kyseenalaistivat sen.
Ja sitten se alkuperä. Liitimme mukaan 16-sivuisen asiakirjan,
jossa perustelimme alkuperän epäuskottavuutta.
Pollock oli hyvin dokumentoitu taiteilija.
Hän oli kuuluisa jo eläessään!
Se, ettei Pollockin uran huippuvuosien teoksesta ollut dokumentaatiota…
ONKO POLLOCK YHDYSVALTAIN SUURIN ELÄVÄ TAITEILIJA?
Juuri noina aikoina Life Magazinessa pohdittiin, oliko hän kuuluisin.
Se oli erityisen hämmästyttävää.
TOIMITETTU VAHVISTETTAVAKSI JACKSON POLLOCKIN TEOKSEKSI
Noiden tietojen yhdistelmä sai meidät kirjaamaan,
ettemme voineet todeta teosta Jackson Pollockin tekemäksi.
EMME TÄLLÄ HETKELLÄ LISTAISI TEOSTA POLLOCKIN NIMIIN
Se ei ratkaissut mitään.
Taidepiireissä teosta tällöin aletaan pitää väärennöksenä.
Mutta emme sanoneet sitä noin sanoin.
IFAR ON YRITTÄNYT PILATA TEOKSEN MAINEEN
He kätkivät raportin ja alkoivat mustamaalata meitä.
SHARON EI OLE 1900-LUVUN TAITAJA
PITÄISI ROHJETA OLLA VAATIMATON
Galleria yritti myöhemmin väittää, ettemme olleet muodostaneet mielipidettä.
Minusta ainakin tuntui, ettei hän halunnut kuunnella minua.
Olihan se mielipiteemme, kun sanoimme,
ettei sitä voi pitää Pollockin teoksena.
Siinä vaiheessa Jack Levy palasi Freedmanin luo ja totesi:
"Haluan rahani takaisin. Sovimme niin. Olette kaksi miljoonaa velkaa."
Muistan sanoneeni: "Jack, jos on jokin ongelma,
perumme kaupat."
Olisin sanonut niin kelle tahansa.
Knoedler palautti koko kauppasumman.
Siinä kohtaa voisi luulla Freedmanin ja Knoedlerin -
ryhtyneen hurjaan selvitystyöhön.
Mutta teos palautui myyntiin Knoedlerille.
MYYTY 2 MILJOONALLA DOLLARILLA
Hinta nousi luullakseni 11 miljoonaan.
MYYTY 11 MILJOONALLA DOLLARILLA
Minusta tuntui, että ajan myötä -
ja Pollock-kysynnän kasvaessa -
siitä saattoi pyytää enemmän.
Menikö se kaupaksi?
Ei.
Menin heti Glafiran puheille ja ilmoitin,
että teoksiin kohdistui epäilyjä.
Sain vähän lisätietoa.
Sain kuulla, että kolmessa viikossa -
teoksen alkuperästä oli tullut lisätietoa.
HERRA X, TARINA 2
Tarina muuttui.
Nyt herra X olikin homoseksuaali, joka oli tullut New Yorkiin -
ja alkanut ostaa taidetta toiselta homoseksuaalilta, David Herbertiltä.
David Herbert oli oikea taidekauppias, työskenteli 1950-luvulla.
Hän työskenteli Sidney Janisilla,
jossa esiteltiin paljon abstraktia ekspressionismia.
Hän työskenteli myös Betty Parsonsilla,
missä esiteltiin niin ikään abstraktia ekspressionismia.
Hän oli siis aito kauppias nimekkäistä gallerioista.
Herra X oli vedetty mukaan löyhämoraaliisiin,
homoseksuaalisiin taidepiireihin.
Hänellä oli kuitenkin vaimo ja lapsia Sveitsissä,
joten hän ei voinut ottaa teoksia mukaansa.
Se olisi paljastanut hänen homoutensa perheelleen.
Se oli ihan yhtä sepitetty juttu ja jälleen kumottavissa.
Tarina jatkoi muovautumistaan.
Alfonso Ossorio liittyi asiaan. Sitten ei.
He alkoivat puhua kätevästi David Herbertistä,
joka sattui myös olemaan kuollut.
Kun joku palanen ei sopinut tarinaan,
tilalle löytyi äkisti jotain muuta tietoa.
Mutta on helppo nähdä, miten hyväuskoinen -
ja kunnianhimoinen kauppias voisi tarttua sellaiseen tietoon.
David Herbert oli oikea ihminen.
Ann nieli kaiken, mitä Glafira hänelle syötti.
Hänellä oli lisää tietoa.
Ei hän muuttanut tarinaa, perunut mitään.
ALKUVUOSINA NEUVONANANTAJANA…
Hänen tarinansa kehittyi.
…TOIMI ALFONSO OSSORIO
En muista hetkeä, jolloin…
MYÖHEMMIN DAVID HERBERT NOUSI PÄÄNEUVONANTAJAKSI
…olisin epäillyt häntä.
8. MARRASKUUTA 2008
Olisin ollut huolestunut, jos hän olisi jatkuvasti vaihtanut tarinaa.
Niin ei tapahtunut.
Robert Motherwell perusti Dedalus-säätiön vuonna 1981.
Motherwell oli taidesuuntauksen johtavia hahmoja -
ja tavallaan sen puolestapuhuja.
Alkuvuonna 2007 tuntemani yksityinen taidekauppias, Julian Weissman,
kertoi meille löytäneensä vastikään uuden Motherwellin maalauksen.
ROSALES MYI VÄÄRENNÖKSIÄ MYÖS JULIAN WEISSMANILLE
Minusta se näytti vähän oudolta.
Liikaa öljyä ja valumia.
Mutta se näytti samalta kuin tietokannan teokset.
Totesimme, että jotain uutta on löydetty ja Motherwell olikin tehnyt -
enemmän maalauksia vuonna 1953 kuin luulimme.
SÄÄTIÖN KANTA ON, ETTÄ TEOS ON AITO
Hän pyysi meiltä aitoustodistusta.
Hän käytti sitä teoksen myymiseksi.
Se oli minun vikani. Erehdyin. Elämä opettaa.
Myöhemmin samana vuonna Freedman kertoi saaneensa toisen samanlaisen.
Ja siinä näytti olevan jotain pielessä.
Olin saanut omalle Motherwellilleni varmistuksen.
Helen Frankenthaler, joka oli ollut Motherwellin vaimo 13 vuotta,
katsoi teosta ja osoitti sitä: "Jep, tuo on Bobia."
En olisi voinut pyytää parempaa vahvistusta.
Signeeraus näytti äkkiseltään olevan kunnossa,
sillä ainahan ne vähän vaihtelevat.
Mutta tämä näytti olevan kuin sablonilla tehty.
Maalauksissa oli jotain pielessä.
He menivät Knoedlerille ja Freedmanin puheille.
Luulimme tekevämme ison palveluksen,
ja että hän kiittelisi meitä tyyliin "onneksi kerroitte tästä,
sillä olen luullut näitä teoksia aidoiksi".
Hän kertoi, että kokoelmassa oli myös Rothkoa, Pollockia ja de Kooningia.
Knoedlerin vastustuksen määrä oli aivan älytön.
Freedman alkoi väittää vastaan.
Hän kertoi David Herbertistä, ja että Herbert ja Motherwell olivat läheisiä.
ALKUPERÄ TAITEILIJA (DAVID HERBERTIN VÄLITYKSELLÄ)
Tutkimme muuten asiaa, ja selvisi, ettei Motherwell ollut tuntenut Herbertiä.
Paitsi ehkä etäisesti.
Annin puheiden perusteella he olivat olleet läheisiä -
ja teokset olivat aitoja. Ja hän sanoi,
että toisten taiteilijoiden asiantuntijat ovat todenneet teokset aidoiksi.
Olin järkyttynyt.
Hän unohti mainita uskoneensa itse alun perin teokset aidoiksi.
Mainittakoon, että vuonna 2006 näin yhden näistä "Elegioista".
Se oli hänen toimistonsa lattialla.
Minusta hän on keksinyt sen, että hän nopeasti vilkaisi sitä -
niin kutsuttua "lattia-Motherwelliä".
Se näytti vähän "Elegialta".
Pidin maalauksia telineillä.
Siten minä toimin.
Se näytti kylliksi Motherwelliltä sillä tavalla. Mielipidettäni ei kysytty.
Ei Jack ole ikinä vilkaissut mitään nopeasti.
Hän kokee mielipiteensä painavan,
joten hän katsoi teoksia arvioiden niiden laatua.
En sanonut: "Joo, hyvältä näyttää." Enkä: "Tuo näyttää väärennökseltä."
Pyysin vain,
että sain todistaa teosten aitouden.
Uskoin niihin. Uskoin E. A. Carmeania, joka tunsi Motherwellin Jackia paremmin.
"MIELESTÄNI TÄMÄ ON MOTHERWELLIÄ"
Kukaan ei tuntenut Motherwelliä yhtä hyvin.
"TAI SITTEN KYSEESSÄ ON MESTARIVÄÄRENTÄJÄ"
Se ei tarkoita, ettenkö voisi hyväksyä olleeni väärässä.
Mutta miten sellainen -
pitäisi selvittää?
Sanoin sitten:
"Haluaisin, että nuo kaksi teosta tutkittaisiin rikosteknisesti."
Paras henkilö noihin aikoihin Yhdysvalloissa,
ellei koko maailmassa, oli Jamie Martin Orion Analyticalista.
En luottanut hänen metodeihinsa.
Minua epäilytti suuresti, olisiko Jamie Martin oikea valinta.
Hänellä ei ollut assistentteja, teknikkoja, ei ketään.
Knoedler ja Freedman pidättelivät raporttia.
Saimme sen vasta tammikuussa 2009,
ja silloinkin siitä oli poistettu viimeiset neljä sivua, tärkeimmät.
He eliminoivat paljon luottamuksellista tietoa.
Se oli täynnä kysymyksiä ja virheitä.
Oli vaikea uskoa raportin olevan puolueeton.
Raportista kävi selvästi ilmi, että teokset oli väärennetty.
Oli paljon poikkeamia.
PINNAN PUNAISET MAALIT…
Pohjassa oli akryylipolymeeria.
…LISÄTTIIN VÄRIKARTTAAN VASTA 1965 JA 1969.
Motherwell alkoi käyttää akryylimaaleja vasta vuonna 1961 tai 1962.
Maalausten alla oli ollut toinen maalaus,
joka oli hiottu sähköhiomakoneella,
mikä ei todellakaan ollut Motherwellin tapaista.
Ann väitti E. A. Carmeanin sanoneen jotakin, joka oli minusta aika typerää.
Maalauksissa oli maaleja,
jotka oli keksitty vasta paljon myöhemmin.
Carmean sanoi: "Ehkä ne olivat peräisin keräilijän kodista."
Keräilijä ei ollut taidemaalari.
Siinä kohdassa mietin vaihtoehtojamme.
Tajusin, että kyseessä oli valtava petos,
ja päätin kääntyä FBI:n puoleen.
Se oli -
kuin sotaa.
Ilmiantaa minut selkäni takana -
FBI:lle.
Minusta vaikutti päivänselvältä, että hän tiesi -
tai olisi pitänyt tietää väärennöksistä.
Mitä hyötyä olisi enää ollut kertoa aikeistani?
Jack olisi voinut puhua minulle -
huolistaan teoksiin liittyen.
Eikö hän puhunut?
Ei oikeastaan.
Hän kohtasi minut muiden nähden.
Ei se ole sama kuin ilmaista huolistaan minulle.
Ja huolensa minusta.
"Ann, tämä tietää ongelmia. En halua sinulle ongelmia.
Hyvä luoja, luulin näitä ensin aidoiksi.
Taisin olla väärässä. Luulen sinun olevan väärässä.
Tiedän, että tarkoitat hyvää. Olemme tunteneet pitkään."
Tästä olisi voinut keskustella inhimillisesti.
Mutta niin ei käynyt.
Se oli hyökkäys.
He -
päätyivät oikeaan… anteeksi, vastaukseen.
Mutta miten se tapahtui,
ja miten he yrittivät tuhota -
maineeni…
Se on toinen asia.
OIKEUSMINISTERIÖ FBI
Tiesin jutusta tulevan ison,
koska kaikki teokset olivat joko aitoja tai väärennöksiä.
Eli kyseessä oli joko 80,7 miljoonan dollarin edestä väärennöksiä,
mikä olisi Yhdysvaltain historian mahdollisesti suurin taidehuijaus,
tai sitten huikea kokoelma,
joka pitäisi saattaa näytille.
Kun tulin lopputulokseeni väärennöksistä,
tiesin, että tämä oli valtavan suuri tapaus.
Rosales sanoi, että oli tapahtunut erehdys.
Ettei asia voinut olla niin.
Painotin hänelle, että meidän piti tehdä kaikkemme,
jotta todistaisimme ne aidoiksi.
Jos joutuu huijauksen uhriksi,
päätyy todisteiden esiin noustessa todennäköisesti puolustuskannalle.
Sen sijaan, että myönnetään erehdys,
silloin sanotaan: "Ei, minä olen oikeassa."
Se on kognitiiviseen dissonanssiin perustuva psykologinen prosessi.
Oma käsitys on ristiriidassa todisteiden kanssa.
Minun -
tuntemukseni oli, että liiketoiminta pitäisi keskeyttää.
Mutta se ei tarkoittanut, että olisin uskonut syytöksiä.
Hän uskoi vahvasti taiteeseen, kunnes ei enää voinut uskoa.
Hän sinnitteli niin pitkään kuin saattoi.
Kohde olisi Glafira Rosales.
Aina yritetään selvittää, kuka muu on rikosvastuussa,
mutta juuri hän toi teokset galleriaan.
Häntä itseään on saatettu huijata,
mutta sitä selvitettäessä hän olisi pääepäilty.
Kun Ann Freedman antoi minulle Rosalesin nimen,
ensi töiksemme palkkasimme yksityisetsivän tutkimaan häntä.
Viikossa tai kahdessa selvisi, että hänen asuinkumppaninsa oli -
José Carlos Bergantiños Díaz.
Miestä oli syytetty vuonna 1999 varastettujen teosten salakuljetuksesta.
7. HUHTIKUUTA 2008
VUONNA 2001 YUKAKO TARUMI HAASTOI BERGANTIÑOSIN JA ROSALESIN OIKEUTEEN
Jos voittoa tavoittelematon järjestö saattoi selvittää tämän…
BERGANTIÑOS EI MAKSANUT TEOSTA
VUONNA 2006 NADER HAASTOI OIKEUTEEN
…voisi kuvitella Freedmanin ja Knoedlerin pystyneen samaan.
Galleria on tärkeä, koska se auttaa välityksessä.
Mutta en ollut varma, oliko galleria mukana juonessa,
vai huijattiinko heitäkin?
Valehteliko Glafira heille?
Vai onko totuus välimaastossa?
Julkisesti ei tiedetty mitään Knoedlerin tapauksesta,
eikä heidän myymiensä teosten aitouskiistoista.
Ainoa juttu, mistä saattoi lukea,
oli se, että Knoedlerin ja Freedmanin tiet olivat eronneet.
Maalaukset olivat herättäneet kysymyksiä.
Taustalla oli valamiehistön haaste,
joten oli heti kättelyssä selvää,
että tapausta tutkivat FBI ja liittovaltion syyttäjä.
Oli ilmeistä, että Annin teoista haluttiin saada selko.
Minua pyydettiin lähtemään.
En halunnut.
Anelin saada jäädä vaikka ilman -
johtajan titteliä, ilman palkkaakin.
Minut kutsuttiin yllättäen kokoukseen,
ja minulle kerrottiin, että jäisin heti virkavapaalle.
En saanut potkuja, koska siitä olisi koitunut seuraamuksia.
Virkavapaa.
Kerrottiinko syytä?
Tilanne oli vaikea. Ajattelivat, että niin olisi parasta.
Enkä ikinä unohda, kun Michael sanoi:
"Ehkä palaat vielä, ehkä et."
Vastasin: "Michael, miten tämä selitetään? Mitä sanon?"
Hän sanoi: "Sano, että keuhkosyöpäsi uusiutui."
Sanoin: "Anteeksi mitä?"
"Niin, se uusiutui ja tarvitset lomaa."
En itkenyt enkä kiukustunut,
sanoin vain:
"Selvä."
Astellessani alas portaita -
minulle sanottiin, että voin ottaa käsilaukkuni,
ja sateenvarjo kannattaisi ottaa myös.
Sanoin hyvästit, ja sitten huomasin -
kiittäväni. Käytöstavat.
Sellainen päivä se oli.
Sinä päivänä tapahtui muutakin poikkeuksellista.
Eikä ulkona satanut.
Ann Freedmanin päätettyä jättää gallerian -
hänen jälkeensä jäi tyhjiö, sillä hän oli ollut menestyksekäs -
ja melko tunnettu nimi ainakin keräilijöiden keskuudessa.
HALUAN KATKAISTA SIIVET HUHUILTA. MINULLA EI OLE KEUHKOSYÖPÄÄ.
En tiennyt tarkalleen, mikä oli saanut -
Michael Hammerin kääntymään minua vastaan,
mutta oli ilmeistä, että niin oli käynyt.
Hammer Galleryn johto syötti hänelle ajatuksen,
että Ann oli joutumassa pinteeseen.
Joten kannattaisi tehdä pesäeroa ja tehdä hänestä syntipukki.
ROMAHDUS, 2011
KERÄILIJÄ: PIERRE LAGRANGE
Pierre Lagrange.
"Hopeinen Pollock".
KNOEDLER MAKSOI 1,9 MILJOONAA, SAI 17 MILJOONAA
Se oli ensimmäinen oikeusjuttu.
KERÄILIJÄ VÄITTÄÄ TEOSTA VÄÄRENNÖKSEKSI
Pierre Lagrange oli eroamassa -
hyvin dramaattisesti.
Eroavat parit näyttävät voivan…
RAHASTOPOMON KALLIS ERO: JÄTTI VAIMON MIEHEN TAKIA
…jakaa kaiken lapsista huvipursiin, mutta eivät taidetta.
Lagrange oli yrittänyt myydä taulun huutokaupassa.
Sotheby's ei myisi tauluja, joiden alkuperä herättää epäilyksiä.
Niinpä Lagrange oli pyytänyt asiantuntijan analysoimaan pigmenttiä -
taulustaan. Selvisi, että kyseinen keltainen -
oli tullut markkinoille vasta vuonna 1970.
Taidepiireissä tiedettiin, että Pollock kuoli kolarissa 1956.
Se siitä. Peli oli pelattu.
Lagrange marssi Knoedlerille, mutta he kieltäytyivät keskustelemasta.
Asia oli jo vanhentunut. Hus pois.
Niin kannattaa tehdä, jos haluaa päätyä oikeuteen.
Käsketään ihmisten häipyä.
Hän vaati saada tavata Annin Carlyle-hotellilla.
Voi hyvänen aika.
Saavuin paikalle etuajassa.
Kello oli viisi tai puoli kuusi.
Taisin tietää kuvista, miltä Pierre näytti.
Nousin seisomaan ja menin kättelemään. Sanoin:
"Pierre Lagrange, olen Ann Freedman. Hauska tavata."
Ja hän vastasi: "Ei välttämättä."
Hänellä olivat tunteet pinnassa.
Ann yritti pitää tunnelman kepeänä.
Sitten hän alkoi karjua täysillä:
"Sytytän sinut ilmiliekkeihin!
Tajuatko?
Elämäsi tuhoutuu.
Se on ohi.
Se päätyy lehtiin, ja pelisi on pelattu."
Ann Freedman vastasi Lagrangen mukaan:
"Älä nyt suutu, Pierre.
Katsotaan, löytäisinkö toisen ostajan."
Onko totta, että sanoit etsiväsi toisen ostajan?
Tuskin sanoin noin.
Siihen Lagrange vastasi: "Hetkinen,
eli minä pääsen pinteestä ja saan rahani takaisin -
kunhan jotain toista huiputetaan?"
Saatoin hyvinkin sanoa uskovani teokseen -
ja voivani mahdollisesti myydä sen.
Täytyy muistaa, että Ann Freedman -
väitti maalauksia yhä aidoiksi.
Minä luulen, että hän tiesi huijauksesta,
tai ainakin olisi pitänyt tietää, ja tämä -
oli keino peitellä sitä.
LAGRANGEN SYYTÖKSET
SÄHKÖPOSTI DAVID MIRVISHILTÄ
Hän uskoi meidän tarvitsevan omaa asiantuntijaa -
ANNIN NÄKEMYS OSOITETAAN OIKEAKSI
…arvioimaan pigmenttejä.
Hän ei suostunut tekemään johtopäätöstä,
että Lagrange olisi yhdellä tieteellisellä analyysillä varmistanut mitään.
LAGRANGE HAASTAA OIKEUTEEN GALLERIAN
Vastauksena Lagrangen uhkauksiin -
Knoedler sulki ovensa.
AMERIKKALAISTAITEEN EDESAUTTAJA SULKEE OVENSA 165 VUODEN JÄLKEEN
Se vaikutti siltä, että oikeusjuttu johti gallerian sulkemiseen.
Michael Hammerilla oli uskoaksemme paljon rahaa.
On siis syytä uskoa, että hän -
tiesi kantavansa ison osan seuraamuksista,
ja alkoi siirtää varojaan niitä suojatakseen.
Hän ymmärsi tilanteen.
IKÄVÄKSEMME ILMOITAMME SULKEVAMME KNOEDLERIN
Se ei ollut lainkaan seurausta Rosalesin touhuista.
Se oli liiketoimintapäätös gallerian toiminnan tuottavuuden pohjalta.
Sitä oli harkittu jo yli vuoden ajan.
TAIDEVÄÄRENNÖSTAPAUSTA TUTKITAAN
HAASTOI GALLERIAN OIKEUTEEN
RIKOSTEKNINEN ANALYYSI
Joulukuun ensimmäisenä päivänä vuonna 2011, muistan sen tarkasti,
avasin New York Timesin.
Menin aamulla lenkille,
ja makuuhuoneeseen tullessani näin Eleanoren.
Sinä itkit ja olit… -Vapisin.
KNOEDLER-GALLERIA SULKI OVENSA KESKIVIIKKONA
Ymmärsimme nopeasti uutisen vakavuuden.
FBI
TAITAVAT VÄÄRENTÄJÄT
Olin saanut vihiä FBI-tutkinnasta.
Mikä järkytys.
Se oli yllätys.
En yllättynyt lainkaan.
Miten monta vuotta sitä oli jatkunut?
Ihmiset eivät voineet enää katsoa sormiensa läpi.
Tilanne oli katastrofi.
Tiesin heti, että omamme oli väärennös. Ei epäilystäkään.
KNOEDLERIN NOUSU JA TUHO
En piiloutunut katseilta.
Ihmisten kysymyksiin vastailu tapahtui kuin sumussa.
Vastasin parhaani mukaan. En osannut odottaa sitä.
"KIISTÄN SYYTÖKSET, ETTÄ OLISIN JOHTANUT KETÄÄN HARHAAN.
USKOIN SILLOIN TEOKSEN AITOUTEEN.
USKON EDELLEEN."
ANN FREEDMAN, 9.12.2011
Hän jatkoi valehtelua.
Hän väitti, että teos oli ehdottomasti aito.
"Antakaa muutama päivä aikaa, ja paljastan myyjän nimen."
Sanoin, että soitakin sitten heti.
Hän ei ikinä enää soittanut.
Halusin tehdä kaiken voitavani.
Tutkituttaa teokset oikein välittömästi.
GLAFIRA, KIRJOITAN TÄTÄ SYDÄMESTÄNI
Kerroin siitä juristeilleni.
LUOTTAMUKSEMME ON KASVANUT AJAN MYÖTÄ, JA MINÄ USKON TOTUUTEEN.
TOIVOTTAVASTI AUTAT MINUA.
TUNNUSTUS, 2013
Yhdysvalloissa oli luotettavasti vain Glafira Rosales.
Pidätimme hänet kotoaan Long Islandilta.
Sanoimme pelkäävämme hänen pakenevan, joten takuusummaa ei asetettu.
Tutkinnassa lähestyin tätä puhtaana taideväärennöstapauksena.
Minulle alkoi kertyä hyvää todistusaineistoa,
muttei sellaista, mikä riittäisi valamiehistön edessä.
Niinpä lähestyin asiaa toisella tavalla.
Raha kulki New Yorkin gallerioiden kautta -
pankkitileille Espanjaan.
Sitten siitä pitäisi mennä 90 prosenttia väitetyille teosten omistajille.
Rosalesin pitäisi pitää kymmenys.
Hyvin nopeasti huomasin, että hän piti koko summan.
SIIRRETTY TILILLE LUGOON, ESPANJAAN
Se kieli kahdesta asiasta: myyjiä ei ollut ja tämä oli puhdasta tuloa Rosalesille.
Miljoonien dollarien tulot.
EI MERKITTÄVIÄ TILISIIRTOJA
Niinpä selvitimme, oliko hän ilmoittanut ulkomaisesta tilistään ja tuloistaan,
eikä niin ollut.
Niinpä saatoimme nostaa syytteet veropetoksesta, mistä saimme vipuvoimaa.
Hän ei ollut syypää ainoastaan veropetokseen.
Koska hän oli pitänyt kaikki rahat,
se osoitti hänen tietävän tauluissa olevan jotakin vikaa.
Hän oli ollut kuukausia pidätettynä.
Edessä oli jopa vuosien vankeus veropetoksesta.
Hän murtui.
Hän tiesi, ettei voisi kantaa syytä kaikesta,
ja että hän voisi auttaa tutkimustamme -
esimerkiksi kertomalla taulujen tekijän.
Niin hän tekikin.
Hänen nimensä on Pei-Shen Qian.
Hän katosi kodistaan Queensista,
kun huijausuutisia alkoi nousta otsikoihin.
Yllätyin siitä, että maalauksia tehtaili matikanopettaja Queensissä.
Löysimme paljon todisteita.
Löysimme kuoren, jonka päällä luki "Mark Rothko -naulat".
Löysimme kirjoja kaikista aiheista.
Löysimme maaleja ja asioita,
jotka osuivat yksiin väärennösten kanssa.
Jos ei olisi ollut jyvällä asiasta,
häntä olisi vain pitänyt intohimoisena maalarina.
Ja intohimoinen hän olikin.
Qian on myöntänyt väärentäneensä kopioimiensa taiteilijoiden nimet.
Mutta hän väitti hämmentyneensä siitä, miten moni taidepiireissä -
erehtyi hänen teoksistaan.
Qian sai tuomionsa muutamaa kuukautta myöhemmin -
nimien väärentämisestä ja liittovaltion agenteille valehtelemisesta.
Saiko hän sitten vihiä tulostamme…
Hänhän tiesi Glafiran pidättämisestä. Se oli hyvin julkista tietoa.
Veikkaan, ettei hän jäänyt pitkäksi ajaksi odottelemaan.
Kiinaan päästyään emme voineet mitään.
Kiina ei luovuta kansalaisiaan Amerikkaan.
Sain puhelun lounasaikaan.
Glafira oli tunnustanut -
sen, että -
kaikki teokset ovat väärennettyjä.
Hän omisti lähes 20 vuotta urastaan -
näiden teosten tutkimiselle, näytteille asettamiselle, myymiselle.
Yhdessä hetkessä -
matto vedettiin jalkojen alta.
Kuvitelkaa, että iso osa urasta -
ja ajasta on omistettu valtavalle huijaukselle.
Kamalaa.
Kaikki ne vuodet luottamuksen rakentamista.
Minun elämäni olisi romahtanut silloin.
Kaikki sanomani,
koko maailmani olisi romahtanut.
Hänellä oli paljon huonoja päiviä, mutta se saattoi olla pahin.
Minun piti vetää henkeä. Miettiä, miten toimia juridisesti.
TAIDEHUIJAUKSEN KASVOT
FREEDMANIA JA KNOEDLERIA VASTAAN NOSTETTIIN 10 OIKEUSJUTTUA
YHDEKSÄN SOVITTIIN OIKEUSSALIN ULKOPUOLELLA
YKSI ETENI OIKEUDENKÄYNTIIN
Olen 75-vuotias ja kohdannut kaikenlaisia ihmisiä ympäri maailman -
kimuranteissa liiketoimintakuvioissa.
En ole koskaan kohdannut kamalampia ihmisiä.
De Solet tahtoivat rahansa takaisin.
Sellaista tarjousta ei tullut ennen oikeudenkäyntiä.
Tarjottu summa oli aivan naurettava.
Päätin, että taistelisimme.
OIKEUDENKÄYNTI, 2016
Domenico de Sole haastoi toimintansa päättäneen gallerian,
sekä Michael Hammerin, joka gallerian omisti,
sekä Ann Freedmanin.
De Solet halusivat rahojaan enemmän -
saada tapauksen julkisuuteen, sillä heitä suututti,
ja he eivät pitäneet Freedmania viattomana uhrina,
vaan aktiivisena osapuolena huijauksessa.
Liittyihän se myös de Solen rooliin Sotheby'sillä.
Kehtasivatkin ryttyillä hänelle.
Tämä oli kostonhimoinen oikeusjuttu.
Hän ei halunnut mitään muuta -
kuin sotaa.
8,3 MILJOONAN TAALAN HUIJAUS
Oikeussalina oli eteläisen piirin suuri sali.
Talo oli täynnä.
Domenico oli perin pohjin vihainen.
Kun hän istui asianajajiensa kanssa, hän elehti jatkuvasti yleisölle tyyliin:
"Uskomatonta paskaa."
Minä katsoin koko ajan murhaavasti Ann Freedmania.
Eleanore liikuttui -
puhuessaan petetyksi tulemisesta, kun kyseessä oli ollut luotettava henkilö.
Hän todisti olevansa vihainen ja surullinen.
Olen hyvin tunteikas.
Itken sekä ilosta että surusta.
Mutta tämä avasi haavat.
KYYNELEITÄ, KILPAHUUTOA JA LIUTA ASIANTUNTIJOITA
Toivon mukaan valamiehistö tunnisti vilpittömyyteni.
Mielestäni se oli esitystä, mutta hyvää sellaista.
Ei Ann Freedman ollut mikään läheinen ystävä.
He kävivät Knoedlerilla kerran.
Tunteeni olivat pinnassa -
ja aioin paljastaa ne, sillä ne olivat aitoja.
Oli jopa hauskoja hetkiä.
Se yksi epä-Rothko oli koko ajan salissa,
ja ihmiset vänkäsivät, kumman kuutioista piti olla päällä.
Mikä oli Rothkolle ominaista.
Absurdia siinä oli se,
että tiesimme, ettei Rothko ollut maalannut sitä,
mutta vänkäsimme silti siitä, oliko se oikein päin.
Se oli sellainen hauska hetki modernin taiteen parissa.
Onko maalaus oikein päin? Onko väärennetty maalaus oikein päin?
Hämmästyttävä tosiseikka oli se, että väärennöksiä myytiin,
eikä vain jossain kadunkulman kojussa,
vaan nimekkäässä galleriassa.
Kun lähtökohta on tuo,
ollaan jo syvissä vesissä.
Tein useita tutkimuksia kohderyhmille tajutakseni, miten asiasta ajateltaisiin.
Puolustukseen käytettiin valtavasti rahaa.
Olen ennenkin kuullut tällaisista testioikeudenkäynneistä.
Joku esitti minua. Me emme sellaista tehneet.
Tutkimuksen perusteella edessä oli tiukka kisa.
DE SOLEILLE MYYTY VÄÄRENNÖS
Toiselta puolelta sanotaan pahasti. Pakko kallistua sen puolelle.
Mutta minua kuultuaan mietitään, että asioilla onkin kaksi puolta.
Luulimme mahdollisuuksiemme olevan paljon paremmat.
Tiesimme tosiseikkojen ja lain olevan puolellamme.
Minun juristini sanojen -
ja tuntemusten mukaan meillä oli mahdollisuus voittaa.
Epätoivoista.
Heillä ei ollut mitään.
Juristit yrittivät saada Domenicon kiinni siitä,
että hän on toiminut juristina.
"Herra de Sole, olisihan teidän pitänyt juristina tietää."
Hän kääntyi ja sanoi: "En ole juristi, myyn käsilaukkuja."
Todistajanaitioon marssitetut ekspertit -
joutuivat noloon tilanteeseen.
MARK ROTHKON POIKA
Christopher Rothkoa oli pyydetty tulemaan katsomaan isänsä mahdollista teosta.
Hän oli katsellut sitä puoli tuntia -
ja kehunut sitä kauniiksi.
Vaikea kuvitella, että joku pitäisi teosta väärennettynä -
mutta samalla kauniina.
MIKSI VÄÄRENNETTYÄ ROTHKOA ON NIIN VAIKEA BONGATA?
Hän tiesi Knoedlerin myyvän taidetta, joten miksi hän luuli tulleensa sinne?
Se oli kaunis. Muttei välttämättä aito.
Maalaukset olivat hyviä, niillä huijattiin monia.
Ja Ann Freedman tietää, ettei toteamus taulun kauneudesta todista sitä aidoksi.
ROTHKON POIKA KIISTÄÄ TODISTANEENSA TEOSTA AIDOKSI
Toinen asiantuntija sanoi: "En sanonut sitä aidoksi."
Mutta kävi ilmi, että hän oli pyytänyt sitä mukaan järjestämäänsä näyttelyyn.
Oikeudessa kysyttiin: "Pyydätkö usein näyttelyihisi väärennöksinä pitämiäsi?"
"En tietenkään."
He laittoivat pakin päälle. Saattoi lähes kuulla kuorma-autojen piippaavan.
Osa kiisti sähköposteihin kirjoittamiaan asioita,
ja kun viesti näytettiin,
he kiistivät näkemänsä.
Oli hyvin vaikea istua siellä kuuntelemassa valehtelua.
TODELLINEN AARRE!
Ann katsoi asiakirjakasaa, johon hän oli luottanut…
HUIKEITA TEOKSIA
UPEA ESIMERKKI
…ja sanoi: "Minulla ei ole syytä epäillä näitä teoksia."
HALUAISIN PYYTÄÄ POLLOCKIANNE LAINAAN
PIENI MUTTA UPEA MAALAUS
"Missä olette, kun teitä tarvitsen?"
Olen yllättynyt siitä, ettei kukaan -
ole tunnustanut virhettään.
Kukaan muu kuin Ann.
Ällistyttävin hetki oli…
DAVID ANFAM KIISTÄÄ TUNNISTANEENSA TEOKSEN AIDOKSI
…kun herra Anfam valan alaisena sanoi, ettei ollut nähnytkään koko teosta.
Se oli aikamoista.
Hän ei ollut fyysisesti nähnyt koko teosta, pelkän valokuvan vain.
Viimeinen todistaja oli gallerian kirjanpitäjä.
Hän kävi kirjanpidon tarkasti läpi.
Ja siitä paljastui,
että ilman 80 miljoonan dollarin väärennöskauppoja -
Knoedler olisi ollut miljoonaveloissa.
ASIANTUNTIJATODISTAJAN MUKAAN KNOEDLER TARVITSI VÄÄRENNÖKSIÄ
Gallerian toiminta oli pyörinyt väärennöksillä.
Silloin nousi esiin kysymys rikokseen syyllistymisestä.
Ann Freedman ja Michael Hammer -
olivat henkilökohtaisesti hyötyneet väärennösten myynnistä.
TOUKOKUUSSA 1998 HAMMER NOSTI FREEDMANIN PERUSPALKKAA JA PROVISIOTA
En vastannut yrityksen kuluista.
En viettänyt juuri aikaa kirjanpito-osastolla.
13 VUOTTA LUKUINA
KNOEDLER MYI TAULUJA 70 MILJOONALLA TUOTTO: 33 MILJOONAA
Mutta oli se vahingollista.
ANN FREEDMANIN PALKKIO: 10 MILJOONAA LUVUT ARVIOITA
Tuli selväksi, että Hammer käytti galleriaa omana kassanaan.
Hän käytti yrityksen luottokorttia viedäkseen vaimonsa Pariisiin.
Ostaakseen 500 000 dollarin Mersun,
jollaista harva varmaan tiesi olevan olemassakaan.
Michael oli aina -
hyvin innoissaan -
tästä löydöstäni.
Olisi hämmästyttävää ajatella, että Knoedlerin väki -
ei olisi tiennyt tästä mitään.
Näkemyksemme mukaan käsky tuli ylhäältä.
Täysin väärä väite.
Moisen väittäminen -
on kohtuutonta ja valheellista.
Ja se on itse asiassa -
loukkaus sukua ja heidän tekemäänsä työtä kohtaan.
Meillä oli paljon todistajia,
ja nyt oli sekä Freedmanin että Hammerin tilaisuus todistaa.
Ann oli paikalla omana itsenään, harmaisiin pukeutuneena, pää painuksissa.
Michael Hammer asteli oikeussaliin -
sinisessä samettitakissa,
ruskeissa housuissa,
syvästi ruskettuneena -
ja vaalean kultaiset hiukset hulmuten.
Oli helmikuu, ja olimme New Yorkissa.
Sali oli täpötäynnä.
Tiesimme, että juttu saatettaisiin silloin päätökseensä.
Ja pelistä oli tulossa erittäin rumaa.
Tuskinpa Freedmanin ja Knoedlerin voitosta oli toivoakaan.
Ja luulen, ettei Freedman olisi halunnut oikeudenkäyntiä,
eikä varsinkaan todistaa siellä itse. Juttu nimittäin sovittiin vain -
noin tunti ennen Hammerin vuoron oletettua ajankohtaa.
Oikeuden tiedottaja tai joku tuli ja sanoi, että oikeudenkäynti oli ohi.
Piste.
Freedman ja Hammer tiesivät,
että tilanne voisi pahentua entisestään.
Heillä olisi saattanut olla edessään juridinen tuho.
Niinpä he päättivät antaa periksi.
Olin nostanut äläkän, joten hoidin velvollisuuteni.
Paljastin petoksen -
ja siinä kohtaa oli järkevää sopia asia.
Minusta vaikutti,
että koska asia sovittiin juuri minun vuoroni alla,
he eivät halunneet puolustuksen puhuvan.
En edes aio sanoa, etteivät he halunneet minun todistavan.
Mutta juuri sitä oli odotettu.
Minä olisin halunnut kuulla sanan "syyllinen".
Tunteet nousevat pintaan.
Ehkä seuraamuksia olisi tullut enemmän -
Freedmanille, Hammerille ja gallerioille,
jos heidät olisi tuomittu syyllisiksi.
Heillä oli mielessään reilu summa,
ja kun siihen päästiin,
he sopivat jutun.
Miten päämiehenne jaksaa?
Suokaa anteeksi.
Rosales oli ainoa, joka sai tuomion.
Hänen vankeustuomiokseen riittivät lopulta vain ne muutamat kuukaudet,
jotka hän tuomiota odotti.
ROSALES ITKI SOVINTOTARJOUKSENSA KUULTUAAN
Toiset olivat pettyneitä,
mutta pitää ajatella kokonaiskuvaa.
33,2 MILJOONAA HUIJATTUJA RAHOJA
Luulen, että tuomarin logiiikkana oli,
että tämä henkilö oli -
vetänyt lyhimmän korren, ja joutunut oikeuden eteen,
tunnustanut ja tehnyt yhteistyötä.
Kertoo paljon Glafirasta, ettei hän vetänyt Annia lokaan.
TAIDEKAUPPIAS VÄLTTYY VANKEUDELTA
Kun yrittää saada kevyemmän tuomion,
on parempi vetää lokaan mahdollisimman moni.
Paineet ilmiantaa muita -
ja sen vuoksi värittää tarinaa,
ovat valtavat.
Pääsikö hän vähällä?
En tiedä. Hänellä ei ole enää rahaa.
Hän oli vankilassa ja näin, kun hänet tuotiin saliin kahleissa.
Tavallaan hän oli kaiken keskiössä,
mutta hän oli myös eräänlainen pelinappula.
Newyorkilainen taidekauppias -
tuomittiin oikeudessa yhdeksän kuukauden kotiarestiin.
Tuomari Failla mainitsi, että Rosalesin toiminta -
oli seurausta koko juonen takana olleen miesystävänsä hyväksikäytöstä.
Kohotin joskus nyrkkini.
Me riitelimme.
Mutta ymmärsin häntä ja annoin anteeksi.
Tiesin, että hän puolustautuisi siihen vedoten.
Hän on nyt käsittääkseni Long Islandilla.
Hänen on pitänyt luopua omaisuudestaan.
Ja tietääkseni hän ei toimi taiteen parissa.
KÄYTYÄÄN LÄPI KAIKKI TODISTEET,
PIIRISYYTTÄJÄ EI NOSTANUT RIKOSSYYTETTÄ ANN FREEDMANIA VASTAAN
Halusin tietää, voisinko todistaa 12 ihmiselle -
ilman merkittävää epäilystä,
että galleria, kuka sitä pyörittikin -
ja kuka teoksia myikin, tiesi teosten olleen väärennettyjä.
Hän ei tiennyt myyvänsä väärennöksiä.
Olen vakuuttunut siitä.
Istuin hänen toimistossaan, hän valehteli meille.
Hän on syyllinen.
Ann Freedman ei ole uhri. Hän on kauppias.
Hän on syyllinen ylpeyteen ja ahneuteen.
Joko hän oli juonessa mukana -
tai vain todella tyhmä.
Asettukaa hänen asemaansa askeleeksi kerrallaan.
On helppo miettiä jälkikäteen -
kaikkia varoitusmerkkejä 14 vuoden varrelta.
Miten voi pitää seinällään väärennöstä,
jossa on Pollockin nimi kirjoitettu väärin,
tyyliin kymmenen vuoden ajan.
Annin tapauksessa kysymys kuuluu: mitä hän tiesi silloin?
Jälkikäteen selvinneillä asioilla ei ole mitään merkitystä.
Tulimme lopputulokseen,
ettemme pystyneet riittävän hyvin todistamaan asiaa.
He toimivat reilusti eivätkä syyttäneet häntä rikoksesta.
Minusta oli järkyttävää, ettei syytteitä nostettu.
En minä tiedä…
Minut yllätti, että… Koko juttu yllätti…
Olen hyvin yllättynyt.
Se on arvoitus, ja se turhauttaa.
KAHDEN KARKURIN JÄLJILLÄ
José Bergantiños Díaz pidätettiin Espanjassa -
ja vapautettiin odottamaan luovutusta.
Hän on kiistänyt toimineensa väärin ja kertoi, ettei ole huolissaan.
Espanjan kansalaisen suhteen emme voi mitään, ennen kuin hänet on luovutettu.
ESPANJA EPÄÄ LUOVUTUSPYYNNÖN
On pettymys, ettei Espanja ole suostunut luovutuspyyntöömme.
LUGO, ESPANJA
Carlos, miksi päätit palata Espanjaan?
Kotini on aina ollut Espanjassa,
kuten juurenikin.
Eikö se liity tapahtuneeseen? -Ei.
Olemme ponnistelleet saadaksemme Bergantiñosin Yhdysvaltoihin.
Toistaiseksi turhaan.
Herra Bergantiños on syytön, kunnes toisin todistetaan.
JURISTI
Hän ei tarvitse oikeudenkäyntiä.
Selventäisin vain:
onko kantasi se, että kaikki Knoedlerin kanssa tapahtunut -
menee Glafiran piikkiin?
No, sanotaan näin…
Ei.
Hän ei pidä kysymyksestämme.
En ole ollut kunnianhimoinen. Glafira oli kunnianhimoisempi.
Annan hänelle anteeksi, ja hän on tyttäreni äiti.
Toivon hänelle kaikkea hyvää.
Hänellä menee paremmin kuin minulla.
HAASTATTELUN JÄLKEEN -
BERGANTIÑOS YRITTI MYYDÄ OHJAAJALLE "BOB DYLANIN HUULIHARPPUA"
Maksa, mitä voit. Aito se on.
Totta kai!
Tämä on epävirallista.
SHANGHAI, KIINA
Onko ketään kotona?
Hei.
Kuvaamme dokumenttia.
Tunnetko erästä vanhaa miestä nimeltä Qian Pei-Shen?
Käykää katsomassa ylhäältä. -Ylhäältäkö?
Niin. -Selvä.
Päivää.
Satuttekohan tuntemaan herran nimeltä Qian Pei-Shen?
Minä olen Qian Pei-Shen.
Tekö?
Hei. Kuvaamme dokumenttia -
paikallisesta taiteilijasta.
Sopiiko esittää kysymyksiä?
Paikallinen taiteilija…
Oletteko sopineet tapaamisen?
Tahtoisimme puhua herra Qianille.
Kuka kertoi osoitteen?
Hän on jo vanha eikä halua puhua.
PEI-SHENIN VAIMO
Hän on nyt vain kotona -
ja maalaa omaksi ilokseen.
Hän ei enää myy teoksiaan.
Aikomukseni ei ollut myydä kopioitani aitoina.
Ne olivat vain koteihin tarkoitettuja kopioita.
Pei-Shen tiesi, mihin teokset päätyivät.
Hän signeerasi ne taiteilijoiden nimillä.
Meidän alallamme se on lainmukaisesti petoksen määritelmä.
Yllätyin siitä, että se kiinalainen taiteilija pääsi poistumaan maasta.
Etteivät viranomaiset olleet varuillaan. Hänestä tiedettiin.
Pei-Shen ei varmaankaan ikinä palaa Yhdysvaltoihin.
Se olisi typerää.
Sääli, sillä nyt hän sai tästä mainetta -
ilman seuraamuksia.
On vaikeaa asettua jonkun asemaan.
Vain Ann Freedman tietää, mitä hän uskoi tai ei uskonut.
Freedmania vastaan ei nostettu syytettä, ja hän toimii yhä alalla.
Hän pyörittää yhä galleriaa.
Ihanko oikeasti?
Eikö tekisi mieli vaihtaa alaa?
Huikeaa, että hän myy yhä taidetta,
ja hänen kanssaan halutaan yhä olla tekemisissä.
Ostaisitko häneltä taidetta? -En.
Et siis usko ostavasi taidetta -
lähiaikoina Freedmanilta? -En.
Ainoa kerta, kun elän kaiken uudelleen -
ja pahoitan mieleni, on kävellessäni Madison Avenueta -
ja nähdessäni Ann Freedmanin kahvilassa.
Toisaalta tapaus on erityislaatuinen -
ja poikkeuksellinen.
Mutta toisaalta herää kysymys, miten poikkeuksellista se sittenkään on.
Miten monesta muusta asiasta emme vielä tiedä?
Knoedlerin tapaus langetti varjon.
En tiedä, miten pitkäksi ajaksi.
Niin kauan kuin taide pysyy hinnoissaan -
tullaan näkemään isoja huijauksia.
ASIANTUNTIJAT VAROITTAVAT VÄÄRENNETYISTÄ PRINTEISTÄ
Hintojen noustessa ja uusien nimien,
uuden innostuksen ja uusien aarteiden myötä -
uusia tapauksia nousee esiin.
ETSIESSÄMME PEI-SHENIÄ LÖYSIMME TEHTAAN SHENZHENISTÄ,
JOSSA TEHDÄÄN VÄÄRENNÖKSIÄ KERÄILIJÖILLE
Minusta se on herätellyt taidepiirejä miettimään,
miten minkään teoksen aitous voidaan todeta.
Ja tekevätkö ne asian selvittämiseksi kaikkensa?
Se on tarina taidehistoriasta.
Siitä, miten taiteeseen pitäisi suhtautua.
Vuosikymmen sitten tuo teos takanani oli viiden miljoonan dollarin arvoinen.
Sitä himoitsivat merkittävimmät keräilijät.
Nyt se on toimistoni seinällä.
Se on arvoton.
Muuttuuko kokemus taiteesta -
sen tiedon myötä, ettei se olekaan sitä miltä näyttää?
Hänen ainoa lohtunsa olisi,
jos koko maailma pitäisi häntä syyttömänä.
Luulen, että se on hänen päätavoitteensa.
Minua arvostellaan tekojeni vuoksi.
Olen toki tehnyt virheitä, ja jatkan työtäni -
ansaitakseni ihmisten luottamuksen.
Kysykää niiltä, jotka käyttivät yli 80 miljoonaa dollaria maalauksiinsa,
riittääkö se.
ENTISEN KNOEDLERIN SIJAINTIPAIKKA
En osaa muuta -
kuin jatkaa.
Heinäkuussa 2019 sovittiin 10. ja viimeinen oikeusjuttu,
joka liittyi väärennettyyn Mark Rothkon teokseen.
Glafira Rosales työskentelee tätä nykyä tarjoilijana Brooklynissa.
Ann Freedman jatkaa taidekauppiaana.
Tekstitys: Sonja Lahdenranta