Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Am o glumă pentru dvs.
E una bună.
Știți de ce câinele ridică laba ca să urineze?
Nu.
Ca să nu-și ude jillaba.
Ce căutai în Raqqa?
Eram actor.
Și ISIS ce părerea avea?
Cred că nu le prea plăcea.
Mi-au spus că, dacă n-o termin cu teatrul,
o să mă omoare.
Trebuie să-mi aduci pașaportul și dovada adresei de domiciliu.
Trăiesc pe străzi.
N-ai adresa unui prieten?
Majoritatea au murit pe mare.
Singurii pe care-i știu trăiesc pe străzi, ca mine.
Credeți că am putea legaliza și situația fiului meu?
- Unde stă? - În Bogotá, cu bunica lui.
- Locuiește cu bunica? - Da, și cu sora mea.
Vrei să-i aduci pe fiul și pe sora ta?
Da.
- Cum o cheamă pe sora ta? - Elena Pérez.
Dacă tot scrieți, puteți să-l treceți și pe iubitul meu?
- E tatăl copilului? - Nu…
Nu.
Cum îl cheamă pe tată?
Nu știu, domnule.
Am avut odată o altercație cu un bărbat în metrou.
- A fost rău. - Ce s-a întâmplat?
Metroul s-a zgâlțâit
și, fără să-mi dau seama, m-am izbit de el cam tare.
S-a enervat foarte tare și a început să mă facă teroristă,
să spună că-l dau afară din propria țară.
A apăsat alarma și metroul s-a oprit.
Zici că poliția te tot arestează?
Da, de câte ori mă opresc, îmi cer permisul de ședere.
Îmi zic că nu sunt eu și mă duc la secție.
Komla, asta din cauză că…
nu ți se vede fața.
Vreau să-ți faci altă poză.
Dar nu te duce la o cabină foto, altfel o să se întâmple tot așa.
Cu ce te pot ajuta, Hussein?
Am nevoie de un duplicat al documentului pe care mi l-ați dat data trecută.
L-ai pierdut?
Nu.
L-am lăsat în casa mătușii.
Și de ce nu-l cauți?
Păi, adevărul e…
că l-am pierdut.
Hussein, e cel mai important document pe care-l ai,
cum să-l pierzi?
Nu pot face nimic, Elton.
Fără acele două lucruri,
am mâinile legate. Scuze.
Bine.
Mulțumesc, oricum.
Elton!
Întoarce-te aici.
Adu-mi doar pașaportul.
Și dovada adresei?
O să trec adresa mea.
Dar să te porți bine,
fiindcă, dacă faci ceva, o să am probleme.
Bine, bun.
Bine, mulțumesc.
- Mulțumesc mult! - Bine.
Ei bine…
nu l-am pierdut.
L-am împrumutat unui prieten care avea mai mare nevoie decât mine.
L-ai vândut.
L-ai vândut!
Hussein, dacă te prinde poliția fără acel document,
te bagă în centrul de detenție și te deportează.
Soția și copiii tăi o să rămână singuri.
Ați putea să-mi dați altul, vă rog?
Următorul, vă rog.
Bună ziua.
- Bună ziua, domnul Fernando Vila? - Da.
- Maria González, încântată. - Bună, Maria.
Mi-a expirat viza de student de ceva vreme și am decis să rămân.
Toți bărbații din familia mea s-au dus în America.
Unii au traversat râul, alții s-au dus cu trenul, cu La Bestia.
Acum s-a înrăutățit situația. Cu Trump, zidul…
Da, nu ne vor, pe șleau.
Optzeci de persoane într-o barcă de 15?
Cealaltă barcă s-a scufundat.
- Cu femei și copii. - Toți.
Când s-a spart a noastră, țineam un copil în brațe.
- Urma să murim, eu nu știu să înot. - Da.
- I-am zis femeii… - Mamei?
- Nu vreau să mor cu copilul tău. - I l-ai dat înapoi?
Voiam să mor doar eu.
Da.
Era oribil.
Lumea din vagon s-a implicat
și a spus gărzilor că bărbatul a fost agresiv cu mine.
Măcar acolo erau oameni cărora le-a păsat.
De obicei lumea nu se implică, de frică.
Așa e.
De-asta nu se implică oamenii.
Le este frică.
- Infractori. - Nu, n-au comis nicio infracțiune.
Dacă nu sunt în legalitate, sunt infractori.
Să compari un imigrant ilegal…
„JOS CENTRE DETENȚIE”
…cu un infractor e ridicol.
- Ridicolă e abordarea voastră. - Nu…
Sunt sătul de discursul vostru.
Oamenii ăștia ne storc țara de bani.
Partidul luptă pentru familia tradițională.
„PLATFORMĂ PENTRU EUROPA”
Asta instigă la ură!
Dle Ortega, stați așa.
Avem nevoie de oameni care să facă bine, să lupte pentru umanitate,
pentru cei care mor în Mediterană.
Astfel de oameni ne trebuie!
Uitați-vă la tricoul ăla…
Tricoul meu? Da, lumea trebuie să-l vadă.
Dacă ăștia câștigă alegerile, rămânem fără muncă.
Tu o să ajungi la bucătărie, să speli vase.
Nu, o să protestez în stradă.
Mă vezi cu o pancartă în mâini?
O cheamă Zita Krasniqi, este o târfă kosovară.
Vrea să se mărite și să renunțe la asta.
Procesul va stabili dacă o bagă în centrul de detenție.
Centrele de detenție nu sunt de domeniul meu.
Haide, o să te descurci bine.
Auzi,
ce ciudat că firma te-a lăsat să preiei cazul unei prostituate!
Nu, iubitul ei a plătit bani grei.
Carla,
uneori cred că singurul nostru lucru în comun este tenisul.
N-am jucat de mult.
Am fost foarte ocupat.
Desigur. Cum se simte soția ta?
Se luptă cu boala,
dar am încercat un tratament nou și sperăm să dea rezultate.
Mult succes!
Salut-o din partea mea.
Așa o să fac.
Când mă întorc, ne vedem pe un teren de tenis, bine?
S-a făcut.
Carla…
Crezi în destin?
- Ca o carte deja scrisă? - Da.
Nu știu, dar sper ca a mea să fie un best seller.
- Pa, dragule. - Pa!
CLIENT: ZITA KRASNIQI
Bună, Zita. Sunt Fernando Vila, avocatul tău.
Nu, eu o înlocuiesc.
- Vorbești engleză? - Nu.
Vorbești spaniolă?
Puțin.
O să fie un proces și o să încerc să împiedic deportarea ta.
Vrei să mă deportezi?
Mă deportează?
Nu, nu te deportează.
Nu mă pot întoarce.
Da?
Familia mea… omoară…
Eu, curvă.
Vrei să nu zic că ești prostituată.
Curvă, nu.
Nu curvă.
Nu-ți face griji, o să caut altceva.
- Altceva. - Da, altceva.
Relaxează-te, da? Ai încredere în mine.
- Fernando. - Ce mai faceți?
- Rosa, bună seara. - Bună seara.
Chimioterapia și radioterapia
efectuate după operație n-au dat rezultatele sperate.
Tumoarea a crescut iarăși și a avansat în mod agresiv.
Îmi pare rău.
Există vreo alternativă?
Da, ne-am putea întoarce la chimioterapie,
cu medicamente noi, și imunoterapie, cu o radioterapie mai puternică.
Când am putea începe?
Cât mai repede posibil.
Care sunt șansele de reușită?
Slabe.
15%, 20%.
Doar am prelungi viața cu câteva luni.
Mulțumesc pentru sinceritate.
Ce-ar fi să aștepți aici?
Aduc mașina.
Nu, prefer să merg pe jos.
- Ești sigură? - Da.
Vreau să respir aer proaspăt.
Credeam că putem vorbi în mașină despre ce-o să facem.
Vorbești de parcă ni se întâmplă amândurora.
Eu sunt cea cu cancer.
Ne vedem acasă.
Fernando.
Iartă-mă.
N-ai de ce să-ți ceri iertare.
Cazul Zita Krasniqi.
Procurorul are cuvântul.
Mulțumesc.
Acuzata a intrat în țară în mod ilegal.
Nu are permis de ședere
și n-a încercat să-și regularizeze situația.
Nu se cunosc mijloacele de subzistență,
nici adresa, și nu vorbește limba.
Prin urmare, pare evident
că, dacă nu este reținută într-un centru…
- Poliția, el m-a arestat. - …există riscul de fugă.
Din acest motiv, acuzarea solicită reținerea imediată,
pentru a se asigura că ordinul de expulzare în țara de origine
este pus în aplicare.
E rândul avocatului apărării.
Clienta mea este de naționalitate kosovară.
Spania nu recunoaște Kosovo ca stat,
așa că o va trimite în Serbia.
Acolo va fi respinsă, pentru că ei urăsc țiganii kosovari.
Vor încerca s-o trimită în Macedonia,
unde va fi iar respinsă.
Apoi în Croația, și tot așa, la infinit.
Propunerea mea pentru a pune capăt acestui traseu kafkian al bietei cliente
e s-o lăsați liberă.
Astfel, îi pot termina actele de ședere.
Mulțumesc, Onorată Instanță.
În urma declarațiilor făcute de părți,
dispun reținerea Zitei Krasniqi într-un centru de detenție pentru imigranți,
până când decizia de deportare rămâne definitivă.
Ședința s-a încheiat.
O să te țină 60 de zile.
- Șaizeci? - Stai liniștită, nu te pot deporta.
- Mâinile! - Poartă-te cu grijă, te rog!
O să mă omoare.
Hei!
Scuze.
Pot să vă întreb ceva?
Vin imediat.
Sunteți ofițerul care mi-a arestat clienta?
Da.
De ce ați venit la audiere?
Conform procedurii.
Ce procedură?
Poliția nu vine la audierile de deportare.
Ăsta e un caz special.
Ați menționat procedura.
E un caz special sau procedura?
Face parte dintr-o anchetă a poliției.
E acuzată de vreo infracțiune?
Știți că nu vă pot da informația asta.
- Sunt derutat… - Am mult de lucru, mulțumesc.
CENTRUL DE DETENȚIE PENTRU IMIGRANȚI (CIE)
POLIȚIA
Cerceii.
Lănțișorul.
Brățările.
Na!
- Dă-mi poșeta. - Nu.
- Dă-mi-o, târfă! - Nu, te rog.
Ți-am zis să mi-o dai!
Las-o.
- Taci! - Nu, te rog.
Ia să văd…
Ascultă-mă. Asta e viața mea, e tot ce am.
Ce-i porcăria asta?
Înăuntru!
Pleacă!
Valea de-aici!
De mult n-ai mai gătit.
Nu găseam rețeta bunicii, mai știi?
Acum am găsit-o și… Pastele fără sos nu-s bune de nimic.
- Îți place? - E delicios.
- Noroc! - Noroc.
În după-amiaza asta…
am avut mult timp să mă gândesc.
E incredibil câte lucruri descoperi
dacă petreci puțin timp singur.
Acum văd lucrurile cu…
o anumită luciditate
și mi-am dat seama că îmi lipsea puterea
de a aspira la ceva mai profund.
Cum adică, să aspiri la ceva mai profund?
La spirit.
Tu ești om de știință.
Nu crezi în nimic ce nu poate fi dovedit.
Ai scris o carte despre asta.
Cartea aia e obsoletă.
Tot ce-am scris e discutabil.
De când?
De acum.
Unde vrei să ajungi cu asta, Rosa?
Am luat o decizie.
Care anume?
Nu mai fac chimioterapie.
Vreau să-mi termin viața cu demnitate.
Vorbești despre eutanasie?
Totul ar fi mai ușor dacă…
m-ai ajuta.
Rosa.
Hai s-o luăm ușor.
Medicul a zis că e o terapie mult mai agresivă,
dar că dă speranțe.
N-o vreau.
Nu mai vreau să sufăr.
Gata cu chimioterapia.
Gata cu durerea.
Gata cu morfina, gata cu toate.
Amândoi am avut o zi îngrozitoare.
Ce-ar fi să discutăm mâine?
Nu sunt în criză.
Nu e o decizie disperată.
Am găsit puterea interioară de a muri în pace.
Nu mai e nimic de discutat.
Tot ce-ți cer e să mă ajuți s-o fac.
De ce mă tratezi așa?
Relația noastră se bazează pe onestitate
și sinceritate,
iar acum îmi vorbești ca unui străin.
N-am mai fost într-o astfel de situație.
Eu nu ți-aș cere niciodată așa ceva.
Niciodată nu ți-aș spune așa ceva.
Ești egoist.
Ba nu, tu ești egoistă!
După 26 de ani împreună, mă tratezi ca pe o aventură de-o noapte.
Mi-ai zis că ajungem până la sfârșit împreună!
Că nu renunțăm.
Medicul a zis că există șanse.
Câte șanse?
Câte?
Un 15%?
Și cu ce preț?
Cancerul e o otravă care putrezește ce avem mai bun.
O să mă desfigurez, n-o să mă poți privi în față, nu înțelegi?
Nu-mi pasă de asta.
Nu-mi pasă.
Nu știu cum să fac asta.
N-am curajul ăsta.
Nu pot s-o fac!
- N-ai dreptul să-mi ceri asta. - Ba da.
Așa cum tu ai dreptul să refuzi.
Dar respectă-mi decizia.
Nu ți-am spus niciodată despre asta, dar…
mă uitam la o clinică din Elveția.
Sunt foarte obosită.
Dacă nu te superi, mă duc în pat.
Zita Krasniqi?
Vino cu mine, te rog.
Stinge naibii lumina!
Nou-veniții primesc o cameră individuală în prima noapte.
Scuze pentru confuzie.
Ăsta e bun, ăsta e bun…
Totul e-n ordine.
Mai adu-mi certificatele de naștere ale copiilor.
Ale amândurora?
Da, ale amândurora.
Desigur, dle Fernando.
Mulțumesc.
Poți să spui următorului client să aștepte cinci minute?
- Cum să nu? La revedere, mulțumesc. - Mersi.
Da?
- Sunteți avocatul Fernando Vila? - Da.
Veniți repede la centrul de detenție pentru imigranți.
S-a întâmplat ceva grav cu clienta dvs., Zita Krasniqi.
- Fernando Vila? - Da.
Enric Millar, directorul centrului de detenție.
- Mă scuzați… - Ce-a pățit clienta mea?
Au găsit-o azi-dimineață, spânzurată de un cearceaf.
Spânzurată?
Cum adică? S-a sinucis?
- Așa se pare. - Stați așa, unde mergeți?
Nu-mi puteți spune că clienta mea s-a sinucis și să plecați așa.
Voia să se căsătorească, să renunțe la prostituție.
Cum să se sinucidă?
Înțeleg că sunteți tulburat.
Nu sunt tulburat.
Nu e așa ciudat cum vi se pare.
Pe multe astfel de persoane le așteaptă iadul de partea cealaltă.
Am deschis o anchetă internă ca să aflăm ce s-a întâmplat.
O să vă trimitem rezultatele imediat ce le avem.
Îmi puteți da drumul, vă rog?
- Joan. - Da?
Punga.
Astea sunt lucrurile clientei dvs.
Dacă nu le reclamă nimeni, le ardem.
Taci!
Cum a murit?
Cică s-a sinucis la centru.
Ți se pare greu de crezut?
Da.
Zita era o persoană optimistă.
E imposibil să fi făcut asta.
Știi cu cine voia să se mărite?
Cu Bakary.
Un vânzător ambulant.
Aș vrea să vorbesc cu el.
Știi unde îl găsesc?
Vinde poșete pe strada principală.
E mai bine să păstreze el astea.
O iubeai mult, nu-i așa?
Da.
Am ajutat-o mult la început.
Am devenit prietene bune.
Pot să plec?
Da, bineînțeles.
Auzi…
Vrei să mâncăm ceva împreună? Fac cinste.
- Da? - Oriol.
- Spune-mi. - Avem o urgență.
Să auzim.
Ne trebuie 15 nigerieni care să umple un avion din Marsilia.
Trebuie să fie nigerieni sau doar negri?
Nigerieni, avionul pleacă în Lagos.
Mâine să fie în centrul de detenție.
Mă irită la culme că ne spetim pentru niște funcționari.
Se grăbesc să se încadreze în bugetele UE.
Dacă nu ating cota, primesc mai puțini bani anul viitor.
Nu-ți face griji, o să-i ai.
Povestește-mi despre tine.
Cum ai ajuns aici?
Mi-au trebuit trei ani să ajung.
Am plecat din satul natal, Maiduguri, din nordul Nigeriei.
Am trecut prin Niger, Libia și Algeria ca să ajung în Maroc.
Am străbătut întregul deșert,
peste 2,000 km cu apă puțină,
fără mâncare, 50 de grade ziua și minus 20 noaptea.
M-au violat de multe ori
și, dacă mă opuneam, mă loveau.
Ne-au băgat într-o barcă mică și…
mi-a fost foarte frică, nu știam să înot.
Te-ai gândit vreodată să-ți schimbi viața?
Nu e așa ușor, ei mă protejează aici.
De ce te protejează?
De raidurile poliției.
Dacă m-ar deporta,
soțul meu m-ar omorî cu pietre.
Nu te pot proteja.
Doar plătesc poliția să nu facă raiduri,
dar asta se poate schimba oricând.
Dacă te prind fără documente, te arestează și te închid în centrul de detenție.
Mă puteți ajuta?
- Da. - Cum?
Cere azil ca victimă a exploatării sexuale.
Deci ar trebui să-i acuz?
- Da, ar trebui să depui mărturie. - Nu.
Nu pot face asta.
Nu-ți face griji, găsesc altă cale.
Adu-mi pașaportul și dovada adresei
și-ți dau un act în care scrie că mă ocup de actele de rezidență.
Teoretic, așa nu te poate aresta poliția.
Mulțumesc, domnule.
Zi-mi Fernando.
Mulțumesc, dle Fernando.
Juliet, uită-te la unghiile mele.
Mai târziu, poate.
Diferite grupuri au denunțat un atac al ofițerilor de poliție
asupra a doi deținuți ai centrului din Barcelona,
dar plângerea a fost clasată din lipsă de probe.
Gata, suntem pregătiți să începem operațiunea.
Activista Fàtima Jamed pretinde că deținuții
au fost loviți peste brațe și în spate
și că ofițerii au făcut schimb de șepci ca să nu fie identificați.
- Asta costă zece euro. - Asta cât face?
Încearc-o. Dă-mi doar opt.
Numai azi. Gândește-te.
Ia cinci.
Poliția!
Stați pe loc!
Poliția! Nu mișcați!
- Să nu fugă! - Urcați!
- Hai! - Prinde-i!
Înșfacă-l!
- Repede! - Oprește mașina!
Mulțumim mult.
Mereu fac același lucru.
Vin, ne iau banii și duc poșetele nevestelor lor.
- Rahat. - Era să fie mai rău.
Ce vrei să spui?
Vă aștepta Poliția Națională,
voiau să vă închidă!
- Futu-i! - Rahat.
Sunteți în legalitate?
Nu.
Auziți, cunoașteți un vânzător ambulant pe nume Bakary?
- Cum? - Bakary?
Bakary, da, îl cunoașteți?
Nu.
Uitați, tipul ăsta.
Habar n-am.
Nu.
Ba da.
Îl cunosc.
Știți unde-l pot găsi?
A murit.
- Bakary a murit? - Da.
Cum?
Cică a căzut de pe acoperiș în timp ce era urmărit de poliție.
Rahat, mereu poliția.
Dar pe fata asta, o cunoașteți?
- Nu. - Nu.
Nu, n-o cunosc.
Auziți… veniți la biroul meu.
Sunt avocat și o să vă fac în regulă actele.
- Înțelegeți? - Da.
Sunați-mă la numărul ăsta.
- Poftim. - Mulțumim.
Mulțumim.
Mulțumim mult.
Aveți grijă.
- Pa. - Pa!
Rahat…
Ce se petrece?
Vânzătorii au dispărut.
Cum să dispară?
Da, au urcat într-o mașină și au fugit.
Să mergem!
În discursul despre starea națiunii, Donald Trump a declarat
că zidul de la granița cu Mexicul
va avea o lungime de 800 km.
Trump a zis că imigranții ilegali sunt infractori…
Pot să știu ce naiba faceți?
Iar dvs., dle inspector.
Obstrucționarea operațiunii poliției este o infracțiune gravă.
Care e infracțiunea lor?
Că vând poșete în stradă?
Nu luptați războiul altcuiva.
Clienta mea arestată de dvs.
a fost găsită moartă în celulă.
Plecați, înainte să vă duc la secție.
Dar ce-i cu secretele astea?
Ca avocat, am dreptul să știu ce-a pățit.
Cereți un raport directorului.
Am cerut, a zis că trimite.
Atunci, aveți răbdare.
Când sosesc astea?
O să le aducă săptămâna viitoare.
Săptămâna viitoare?
Persoana mea de contact rezolvă cu vizele de turiști.
Și durează o săptămână întreagă, ce naiba?
De ce nu te ocupi tu?
Poate ar fi mai bine.
Du-te dracu'!
Mercy, ce se întâmplă?
Care-i problema?
„Încă o lună.”
„Ne oprim și călătorim prin Europa.”
Asta-mi spui de ani de zile.
Și așa o să facem.
Ai cuvântul meu.
Îmi trebuie încă puțin timp.
Vrei să închid toată mina asta de aur?
Am obosit, Jordi.
Afacerea asta m-a salvat din căcat.
Păstrează tu tot, eu plec.
Eu?
Singur, cu toate astea?
M-aș ruina.
Tu ești cea care știi cum să conduci.
Am nevoie de tine.
Aș fi pierdut fără tine.
Două luni, atât,
și o să avem destul mălai să trăiești ca o prințesă.
Așa cum meriți.
- Bună. - Bună.
Bună dimineața.
E totul în regulă?
Da, dar aș vrea să vorbesc cu tine.
Sigur, ce e?
Între patru ochi.
Sunt ocupată, vorbim mai târziu.
- E totul în regulă, Juliet? - Da.
JOS CENTRELE DE DETENȚIE
Mă scuzați, Fàtima Jamed?
Acolo, în capăt.
- Mersi. - Cu plăcere.
- Neața. - Salut.
Bună!
- Ce mult timp a trecut! - Da.
De când ți-ai legalizat șederea.
Da. Încă mai sunt cozi interminabile la tine?
Munca nu-mi lipsește.
Super. Cu ce te pot ajuta?
E o moarte recentă dintr-un centru de detenție.
Îl chema Mohamed Bourdebala.
Aici, deținuții protestează,
iar Mohamed urmează să fie izolat timp de 18 ore,
unde se presupune că s-a sinucis.
Când au sosit ofițerii în sala 41,
după ce au dat la o parte acoperitoarea vizorului,
au văzut că respectivul deținut
era ghemuit cu un cearceaf în jurul gâtului…
- Citește dintr-un scenariu. - Da, e ministrul Zoido.
…nu ne îndoim de integritatea profesioniștilor…
Ce mincinos, Doamne!
El e Mohamed Abagui, 22 ani, care a murit în centrul din Barcelona.
DREPTATE!
- Suicid. - Ca-n cazul clientei mele.
- Și ăsta? - E un caz bizar.
Cică s-a sinucis cu șireturile.
- Cu șireturile? - Da.
Diallo a fost ucis în centrul de detenție din Barcelona.
Victima rasismului instituțional.
Samba Martine a murit de SIDA.
Neglijență medicală.
A cerut ajutor medical de zece ori și i-au dat pastile de anxietate.
Au dat pastile de anxietate unei femei care murea de SIDA?
Da. Nu e vorba doar de decese.
Au închis minori, oameni bolnavi…
Au închis…
femei victime ale prostituției conduse de mafia.
Aceste atrocități sunt legale din cauza Legii Imigrării.
A ajuns vreunul dintre cazuri în fața instanței?
De câte ori se întâmplă așa ceva, noi denunțăm.
Dar nu duce nicăieri.
Majoritatea victimelor sunt sărace, nu-și permit avocat.
Ce-s ăștia?
Ultimii 7,500 din cei 30,000 pe care ți-i datoram.
Ce se petrece?
Mi-ai spus că pot să plec dacă vreau.
Dar de ce acum?
Viața afară o să fie imposibilă.
Au găsit-o pe Zita moartă la centrul de detenție. Nu vreau să pățesc la fel.
Nu, dragă.
Puigmartí s-a înțeles cu poliția, nu pățești nimic.
Trebuie să mă ajuți, Mercy, mi-ai promis.
Poate Zita a pățit asta pentru că a plecat de-aici.
Pe stradă nu te putem proteja.
Cunosc un avocat care îmi dă acte.
Ce avocat?
Vreau pașaportul înapoi.
Nu-l am.
Cum adică, nu-l ai?
L-am trimis în Nigeria, pentru o altă fată.
O să vorbesc cu Puigmartí, promit.
Dar acum, înapoi la treabă.
Cheile pentru 23, vă rog.
Poftim.
Bună.
Să mergem!
Bună, frumoaso, ce faci?
Cum te cheamă?
Juliet.
Juliet, de unde ești?
Cât costă să mergem în privat?
Jumătate de oră, 70, o oră, 140.
Super, să mergem!
Mai bine caută pe altcineva.
Dacă nu te fuți, de ce nu te-ntorci în țara ta, târfă neagră de căcat?
- Bună, Mercy. - Salut, ce faci?
- Ce mai faci? - Bine.
Nu ne-am văzut de mult.
Poliția! Aici toată lumea.
Opriți muzica, stingeți luminile.
Vreau două cozi.
Să văd buletinul sau permisul de ședere.
Ce faci, unde pleci?
Ești prost sau ce? Scoate buletinul.
Ce faci?
Dă-te la o parte și nu te băga.
- Avem o înțelegere. - Poftim?
Dă-te la o parte, te rog.
Verificați și camerele.
Buletine, permise de ședere.
Asta afară.
Buletin.
Tu nu. Buletinul.
Arată-mi buletinul.
Nu-l ai? Atunci, afară!
Permisul de ședere sau buletinul.
- Mă uit, dar… - Nu-mi pasă. Îl ai sau nu?
- Nu-l găsesc. - Și asta afară.
Buletin sau permis?
- Am nevoie la baie, vă rog. - N-ai buletin? Afară.
Buletinul.
Buletin? Nu? Și asta afară. Buletinul.
Buletinul.
- Permis? - Nu.
- Întoarce-te. - Vă rog…
Întoarce-te.
Mâinile.
Avem deja șase.
Vă rog, nu!
Vrem să știm cine e vinovat pentru asta și nu avem nicio dovadă.
Mă bagi în belele.
- Te rog, Helen. - Nu pot!
Fàtima.
De cât timp ești în țara asta?
De ceva vreme.
Ți-a fost greu să obții actele de ședere?
Nu trebuie să-mi răspunzi.
Încercam să-i fac actele când mi s-a spus că s-a sinucis.
Uită-te la ea.
Ți se pare că s-a sinucis?
Odată ce o iau de aici, nu mai putem face nimic.
Nu pot.
Bine. Nu vrem să-ți punem slujba în pericol.
Mulțumim că ne-ai ajutat. Să mergem!
Când eram mic, tata m-a dus să-mi vizitez vărul,
care murea de cancer.
Voia să-mi iau rămas-bun.
Când am intrat în cameră,
era în pat, cu un tub care-i ieșea din gură.
Era o asistentă care curăța mereu tubul
ca să nu se înece cu propria vomă.
Îi vedeam oasele feței,
frica și durerea…
I se citea panica în ochi.
Dar ceea ce-mi amintesc cel mai mult, ceea ce nu pot uita
este mirosul emanat de corpul lui.
Miros de…
putrefacție,
carne stricată.
Era miros de moarte.
Mama suferă de demență senilă.
Face pe ea.
Dacă mă distrag chiar și o clipă, o pierd și n-o mai găsesc.
Înnebunesc căutând-o.
Uneori, îmi zic că i-ar fi mai bine dacă ar muri.
Azi-dimineață, nava de salvare Open Arms
e în apele teritoriale italiene, insula Lampedusa.
ONG-ul așteaptă permisiunea
pentru a debarca cei 147 de imigranți de la bord.
Ministrul de Interne, Matteo Salvini,
a luat peste piciorul ONG-ul într-un tweet în care se întreba
de ce nu îi duc în Ibiza și în Formentera,
ca să se distreze puțin.
- Bună, frumosule. - Bună.
Pari trist.
Ești pentru prima dată aici?
Da.
Eu sunt Katia, cum te cheamă?
Fernando.
Fernando, îmi place.
Știi că vin din țara cu cele mai fierbinți femei?
Nu mai spune!
Da.
Uite, caut pe cineva.
- Da? Pe mine? - Nu.
Mă duci sus, nu-i așa?
Nu, caut o altă fată.
O altă fată?
- Da. - Dar…
Ești polițist?
Nu sunt polițist, sunt avocat.
Nu vreau probleme.
Dacă vrei să pui întrebări, întreab-o pe responsabilă.
- Cum o cheamă? - Mercy.
Mulțumesc.
Bună.
Ce e, nu-ți place de Katia?
O caut pe Juliet Okoro.
- Cine ești? - Avocatul ei.
Știi unde e?
- Nu mai lucrează aici. - De când?
Te rog, pleacă.
- Am zis să pleci! - Uită-te.
O cunoști?
Uite ce i-au făcut la centru.
Uite cum au lăsat-o.
Și eu am fost înăuntru.
Mi-am plătit partea.
N-o să mă impresionezi cu o poză.
Cum ai ieșit?
Am avut noroc.
Dar Zita n-a avut,
iar dacă nu mă ajuți, nici Juliet n-o să aibă.
Paza!
Ajută-mă!
Ce se întâmplă?
Te supără?
Nu.
Căuta ieșirea.
Zahărul e în al doilea sertar.
De unde ai cicatricea?
Mi-a făcut-o un client.
N-am putut să mă apăr pentru că m-a legat.
Cred că întâlnești mulți depravați.
Clubul are reguli stricte, dar mereu cineva merge prea departe.
Există mulți oameni bolnavi la cap.
E fiul tău?
Era, da.
Ce-a pățit?
A luat o supradoză de ecstasy la 16 ani.
Avea o iubită,
s-au dus la o petrecere și ea i-a dat pastilele.
Îmi pare foarte rău.
Era africană, ca tine.
Trebuia s-o împușc în cap.
Hei.
Scuze, stai liniștită.
Mai vrei o cafea?
Da, te rog.
De mult n-am mai vorbit cu cineva despre fiul meu.
Scuze, te-am trezit?
Nu poți să dormi?
Nu…
Vrei o pastilă din alea care te ajută să dormi?
Am luat deja două.
Ce contează?
Dormitul e supraestimat.
Parcă nu mai vine dimineața!
Ce lent trece timpul uneori!
Un minut pare o eternitate.
Și, în schimb, 20 de ani zboară.
Tu crezi că semănăm?
Adică fizic?
Se zice că, după ce petrec mult timp împreună,
cuplurile ajung să semene.
Cred că…
există gesturi care se preiau unul de la altul
și gânduri care se împărtășesc
fără a fi nevoie să le spui.
Ce faci?
- Fumezi iar? - Da.
Organismul tău nu-ți mulțumește.
Știu.
Dar tot o faci.
De ceva trebuie să murim.
- Ai văzut-o? - Da.
- Juliet, mergem? - Da.
Nu-ți place localul?
Nu, doar că…
N-am mai ieșit de mult.
Înțeleg.
O să fiu sincer.
Am ales restaurantul doar ca să te impresionez.
Nici eu nu mănânc aici.
Polițiștii mănâncă în baruri murdare, unde porțiile sunt mari.
Când eram mic, voiam să fiu pompier.
Dar, într-o zi, a fost un incendiu la școală
și am leșinat de la foc.
Asta a fost sfârșitul carierei.
Și am decis să fiu polițist.
- Te plictisesc? - Nu.
Juliet.
Ce ai? Zi-mi adevărul.
Chestia e că…
mi-ar plăcea…
Ce?
Trebuie să-mi legalizez situația.
Doar asta te frământă?
Da, n-am pașaport.
- Mi l-au luat. - Cine?
Șeful de la Dreams.
Îl cheamă Puigmartí.
Mănâncă, toate astea mă costă o avere.
Cum a fost în vacanță?
Bună! Tocmai voiam să te sun după-amiază.
Te-am scutit de efort.
Vrei să vii să bem un ceai?
Nu, am venit să-ți aduc dosarul Zitei.
Al cui?
Clienta pe care mi-ai trimis-o. Ai uitat?
Normal că nu.
Au găsit-o moartă la centru.
Dumnezeule!
Nu știai?
- Normal că nu știam. Credeam… - Ce?
Că o vor lăsa să plece?
Nu, că o să faci tu ceva.
Ce anume?
Să mă iau de polițistul de la audieri?
Despre ce vorbești?
Au omorât-o, Carla.
Au omorât-o la centrul de detenție.
Au rupt-o în bătaie.
Nu-ți arăt pozele să nu-ți întorc stomacul pe dos.
Ce vrei de la mine? De ce ai venit?
De ce mi-ai dat dosarul ăsta?
Ce știi tu și eu nu știu?
Cum poți să-mi faci asta?
M-au amenințat. Cei de la firma mea.
Mi-au zis să uit de caz, altfel mă concediază.
Fernando!
Zita era martora unei crime.
La o razie, un polițai l-a ucis pe iubitul ei. Ea a văzut.
Și de ce n-ai aruncat dosarul? De ce mi-ai pasat mie cazul?
Voiam ca Zita să aibă o șansă, iar cu tine o avea.
N-a avut nicio șansă.
Dacă o trimiteau în țara ei, o omorau fiindcă era târfă.
Dacă n-o puteau deporta, o omorau aici.
N-a fost vina ta. Tu ai făcut tot posibilul.
Și trebuie să mă mulțumesc cu asta? Că am făcut tot posibilul?
Ce putem să facem? Spune-mi. Ce putem să facem?
Nimic.
Nu putem să facem nimic.
Cum se simte soția ta? Cum e cu noul tratament?
Rosa a murit.
Ce rău îmi pare, Fernando! Îmi pare nespus de rău!
E mai bine așa.
Suferea foarte mult.
- Poftim! - Mulțumesc.
Avocatul ăla te mai freacă la icre?
Nu-ți face griji, n-are probe.
- Și activista? - Care?
Musulmana de la TV.
Aia… E sexy rău.
Ne cere rapoarte, noi i le dăm și cu asta basta.
Ascultă, au venit niște peruviene la centru
- …și mă gândeam că am putea… - Nu, am mult de lucru.
Cum să ai mult de lucru? Haide, ești…
Enric, nu-mi place să repet.
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
Bună ziua!
- Cum te numești? - Samira.
- Numele de familie? - Hammouni.
Cum se scrie?
H-A…
M-M-O-U-N…
W…
E-N…
Z-H-O-U.
- Cum se pronunță? - Wenzhou.
Wenzhou.
- Da. - Bine.
Și numele mamei tale?
Yinghua.
Y…
A-L-A…
Y-E.
Și dumneavoastră?
Africa.
Bine.
Tu cum te numești?
Kheira.
- Cum? - Kheira.
Kheira. Poți să-mi spui pe litere?
- Nu. - Nu-i nimic, îmi spune tatăl tău.
Dovada adresei?
N-o avem.
- Unde locuiți? - Într-o furgonetă.
Da.
- Locuiți cu copiii în furgonetă? - Da, toți.
- Ție îți place să locuiești acolo? - Nu.
Mă gândeam eu.
Ce s-a întâmplat de data asta?
Și nu-mi spune că ai pierdut actele.
E vina vărului meu.
Iar l-ai vândut.
- Nu. - Sunt convins.
Nu, dle Fernando.
- Nu mă minți! - Vă rog.
Jur pe mama mea
- …că n-am vândut. - Ce s-a întâmplat?
Ce-ai făcut? Ce s-a întâmplat?
Îl țineam într-un sertar
din dulap
și vărul meu a vândut mobila.
Bine, stai puțin.
Țineai hârtia aia într-un sertar
dintr-un dulap pe care l-a vândut vărul tău?
Da.
Hussein…
s-a terminat.
Nu-ți mai obțin alt document.
Fiindcă mă minți.
Da, l-am vândut.
Dar eu am multe guri de hrănit.
Și sunt sărac.
Bine.
Îl facem din nou.
Mulțumesc mult, dle Fernando.
Am vești proaste.
Ce s-a întâmplat?
Ți-au refuzat cererea pentru permisul de ședere.
Poftim?
Au zis că nu-ți pot acorda drept de ședere provizoriu,
fiindcă nu mai e război în Siria.
Viața ta nu mai e în pericol, te poți întoarce.
Și acum ce fac?
Ai două soluții:
ori te duci în Siria…
ori rămâi aici ilegal.
N-o să mă întorc în Siria
și nu pot nici să rămân aici ilegal.
Altfel, cum îmi găsesc de lucru și unde dorm?
Știu, Samir.
Știți? Nu pot s-o fac.
Nici eu pot să fac nimic, Samir. Asta e legea.
Există o lege a imigrației…
- Dar… - …și eu nu pot s-o încalc.
Am făcut tot posibilul.
Le-am spus povestea ta, așa cum mi-ai spus-o tu.
Mi se rupe sufletul că tu aveai un bebeluș în brațe
când era să se răstoarne barca.
Dar lor nu le pasă.
Ei respectă numerele și legea și mi-au spus că s-a terminat.
Nu mai pot să fac nimic.
Vă dați seama ce-aș păți dacă m-aș întoarce în Siria?
Uneori trebuie să acceptăm viața așa cum e.
- Mi-aș dori… - Ce?
…ca soția mea să mai fie în viață, dar nu mai e.
A murit de cancer, iar eu trebuie să-mi continui viața.
Și tu trebuie să-ți continui viața.
E nedrept, e crunt, n-are logică.
Nu vreau să mor.
Vreau să trăiesc.
Vreau să-mi urmez visul de a face teatru,
de a fi actor.
Să transmit un mesaj lumii despre ce se întâmplă cu noi, refugiații.
Îmi pare rău.
Coniacul ăsta…
a fost trimis de un client direct din Burgundia.
E din 1954.
Îl scot doar la ocazii speciale.
Ia gustă, o să-ți placă.
Nu, mulțumesc.
Nu e o vizită specială.
O să fiu sincer cu tine.
După razia ta neașteptată,
mi-am făcut griji pentru prietenia noastră.
Dar știam eu că o să vii să mă vezi.
Pentru mine, ce-a fost a fost.
Știam eu că n-o să mă dezamăgești
și că o să vii să lămurim lucrurile între noi.
Am venit după pașaportul lui Juliet.
Ce?
Pașaportul lui Juliet Okoro.
Negresa aia?
Da, negresa.
Oriol, e greu ce-mi ceri.
Știi că fetele astea sunt cu capul în nori.
O să dureze puțin.
E aproape imposibil să…
Din ce an ai zis că e coniacul ăsta?
Din 1954.
Te rog…
REPUBLICA FEDERALĂ NIGERIA OKORO, JULIET
Ești foarte… elegantă.
Mulțumesc.
Când o să-mi legalizați situația?
O să încerc s-o fac cât mai repede.
E adresa ta adevărată?
Da, locuiesc acolo.
Locuiești singură?
Nu, cu un bărbat.
Se poartă frumos?
Bine,
nu e nevoie să-mi spui.
Dar vreau să știi că nu te judec.
Știu că e greu să supraviețuiești.
Nu mai pot continua așa.
Liniștește-te…
Trebuie să plec.
Mi-e frică.
Ce se întâmplă?
Zilnic, mă prefac că sunt bine, dar nu sunt.
Nu sunt bine.
Nu mai rezist. Trebuie să plec.
Liniștește-te.
Nu-i nimic.
Îi sun și le zic să se grăbească cu actele.
Îi sun chiar acum.
Am o prietenă la Londra.
O să-ți găsească ea cazare și un loc de muncă.
Mai rezistă puțin.
Uită-te la mine!
Încă puțin, da?
Bine?
Mulțumesc mult.
L-ai găsit pe Bakary?
Nu.
Pot s-o iau eu?
Da, n-am cui s-o dau.
Ai aflat ce s-a întâmplat cu Zita?
Încă nu.
Acum, cel mai mult îmi fac griji pentru tine.
Consiliul de Miniștri i-a acordat tânărului atacant de la FC Barcelona,
Ansu Fati, născut în Guineea-Bissau, naționalitatea spaniolă prin naturalizare.
E un mod de dobândire a naționalității ce constituie o excepție,
evitând regulile standard ale procedurilor administrative.
Ansu poate fi convocat acum în echipa spaniolă, la Cupa Mondială…
- Salut! - Bună!
Intrați, vă rog!
Intrați, simțiți-vă ca acasă.
Poftiți!
O să vă arăt camera voastră.
Ce dulce e!
Nu-l atinge. E cadou de la soția mea.
- Îți place? - Da.
Hai, ia-l. Du-te după mama ta.
Biroul de Imigrări.
Voiam să verific situația documentelor pentru Juliet Okoro.
Numărul de pașaport?
N-G-A…
0-2-1…
8-4-8-8-6.
4-8-8-6.
Bine.
Juliet Okoro.
N-a fost prelucrat. E o problemă cu pașaportul.
Ce problemă?
A fost folosit mult în ultima vreme și îi nu putem confirma identitatea.
Cum adică nu puteți?
Nu suntem siguri că nu e un pașaport fals.
Eu sunt avocatul ei și vă pot asigura
că acel pașaport îi aparține lui Juliet Okoro.
Da, dar…
Vă rog să deblocați procedura.
Pentru deblocarea procedurii
trebuie să vină personal, pentru verificarea amprentelor.
Bună, sunt Juliet. Nu pot răspund în acest moment.
Vă rog să lăsați un mesaj și vă sun eu.
Bună, Juliet.
Te-am sunat toată ziua, dar nu răspunzi.
Sună-mă, te rog, e urgent.
Mulțumesc.
Nu te mint.
Din clipa în care am văzut-o, am știut…
că era specială.
Da.
Am încercat s-o ajut și s-o protejez,
dar m-am îndrăgostit de ea.
N-am mai simț așa ceva de la divorț.
Deodată,
te simți alt om.
Sigur ți s-a întâmplat și ție.
Da, ni se întâmplă tuturor.
S-a mutat la mine.
La început, doar provizoriu, dar…
ai văzut ce frumoasă e…
Devii dependent.
Și nu știi unde e?
Nu. Într-o zi, când m-am întors acasă, dispăruse.
Nu s-a mai întors nici la club. O caută băieții mei.
Nu ți se pare ciudat?
Nu prea avea unde să se ducă.
În final, suntem ceea ce suntem.
Oricât ar fi de frumoasă Juliet, tot străină e.
Înțelegi ce zic?
Sincer, nu înțeleg.
Stai să-ți explic.
Să auzim.
Sunt oameni diferiți.
Diferiți?
Eu sunt un liberal. Am încercat s-o fac să se simtă în largul ei.
Aveam sentimente sincere,
dar uneori diferențele ies la iveală.
Obiceiuri pe care le deprinzi de când ești mic,
chestii pe care le ai în sânge.
Dar, totuși, m-am străduit s-o înțeleg,
să mă adaptez.
Nimeni nu-mi poate lua ce am simțit pentru ea.
Ce poveste înduioșătoare!
Ce vrei?
O medalie că te-ai purtat omenește cu o imigrantă?
Și tu de ce o cauți?
Fiindcă vreau s-o ajut cu actele de imigrare.
Fii serios! Recunoaște.
Nu te-ai deranja atât pentru o curvă grasă și urâtă de 40 de ani.
Iar faci asta, inspectore,
te îndoiești de generozitatea omului.
Că cineva poate ajuta pe altcineva, fără interese la mijloc…
e de neconceput pentru tine.
Mă rog,
mersi pentru bere. S-a făcut târziu.
Fă-mi o favoare.
Dacă o găsești, dă-i geanta asta. E a ei.
- Crezi că a omorât-o? - Nu.
Nu m-ar fi lăsat să intru în casă.
Atunci, vor s-o deporteze.
Și-a bătut joc de mine. Mi-a dat geanta ei în genul:
„Uite, am omorât-o. Și tu ce-o să faci?”
Trebuie să-i dau în judecată pe Opriol și pe papițoiul ăla de Enric Millar.
- Sub ce acuzare? - De ucidere a lui Bakary și a Zitei.
Bakary a fost împins de pe un acoperiș. L-a văzut Zita.
Iar acum ei cred că știe și Juliet.
Dacă găsesc un procuror cinstit
și vin cu probe,
îi prind pe amândoi.
- Fernando. - Ce e?
Începi să fii obsedat de asta.
- Vrei să închidă centrele de detenție? - Da.
Atunci, trebuie să te obsedeze, altfel nu se va schimba nimic niciodată.
De câtă vreme încerci să închizi centrele astea?
Ai dreptate, dar acum e important s-o găsim pe Juliet.
Scuze, s-au terminat orele de vizită.
Iar tu știi bine.
Aș dori să vorbesc cu directorul Enric Millar.
Bine, vă înregistrez și puteți veni mâine.
Sună-l odată!
Spune-i că-l caută Fernando Vila.
Avocatul care îl va acuza de moartea Zitei Krasniqi.
V-am zis să veniți mâine.
Joan, liniștește-te.
Cu ce vă pot fi de folos la ora asta?
Vreau să aflu dacă Juliet Okoro e închisă aici.
Dacă ar fi fost închisă aici, v-ar fi anunțat.
N-ar fi prima oară când nu anunță avocatul.
Nu e aici.
Aveți o listă cu cei închiși?
Credeți că puteți veni aici, în afara programului de vizită,
să-mi spuneți cum să-mi fac treaba, fiindcă așa aveți chef?
Nenorocitule, spune-mi dacă e aici!
Îți sparg fața!
Ușurel! Fernando!
Te dau în judecată!
- O să ajungi la pușcărie! - Ești bine?
Ești obosită?
Deloc, tu?
Nici eu.
Situația este încă nesigură la Open Arms,
unde azi s-a dus într-o vizită solidară actorul Richard Gere.
A dus alimente…
Juliet Okoro?
Da. Ce se întâmplă? Ce e? Nu!
- Dați-mi drumul! Nu! - Nu mișca!
- Nu! - Stai dracu' potolită!
- Dați-mi drumul! - Nu mișca!
- Stai odată! - Nu!
Ridic-o. Hai să mergem!
Conform ultimului raport al Națiunilor Unite,
Indicele Multidimensional al Sărăciei
este de 1,3 miliarde de oameni în întreaga lume.
India, Nigeria și Etiopia
sunt în topul celor mai sărace țări.
Nu!
Vă rog, nu!
- Bună ziua! - Bună dimineața! Acolo.
- Bună ziua! - Bună ziua!
În față.
- Bună ziua! Rândul cinci. - Mulțumesc.
Bună dimineața! Pot să vă ajut?
- Vă pot ajuta? - Da, cu astea.
Mulțumesc.
Bună dimineața!
Sunt patru ieșiri de urgență:
două în fața avionului și două în spate.
Atenție, vă rog!
Tânăra din primul rând este deportată pe nedrept.
Cine dracu' ești?
Sunt avocatul ei și nu mi-a zis nimeni că va fi deportată.
Avem actele ei de expulzare.
Eu am actele ei de imigrare! N-aveți voie s-o deportați!
E o rușine! S-o elibereze pe femeie!
E nedrept!
N-aveți dreptul s-o faceți!
E nevinovată!
Dați-i drumul!
- Eliberați-o! - Ia loc!
O deportați ilegal!
Nu mă așez. Nu mă atinge!
N-o puteți trimite înapoi în țară!
Ce vrei să faci? Arestează-mă,
dar pe ea n-o duci!
Ia loc!
Jos!
Jos! Vă rog să ne ajutați!
Ascultați, vă rog! Avionul nu poate decola cu lumea în picioare,
așa că vă rog să rezolvați problema la sol.
Era cât pe ce.
Așa e.
Am un cadou pentru tine.
E o carte scrisă de soția mea despre univers.
Dar cred că e un manual pentru schimbările din viață.
Sper să-ți placă.
CONDIȚIA VIEȚII
Mulțumesc mult, Fernando.
Hai că întârziem!
Zborul AirFly 6374, cu destinația Ibiza, e gata de plecare.
Toți pasagerii sunt rugați să meargă la poarta 3.
- E totul în regulă? - Da.
Hai!
Când ajungi la Londra, sun-o pe prietena mea.
- Ți-am dat numărul? - De mai multe ori.
Bine. O să-ți găsească cazare și serviciu.
Mi-ai zis deja.
Dacă ai probleme, sună-mă. Ai telefonul meu?
Da, o să fie totul bine.
Ai cardul roșu?
- De azil politic? Da. - Da.
Bun. Dacă te opresc, să-l arăți.
Zborul Faster Lines 7886, cu destinația Gatwick, e gata de îmbarcare.
Pasagerii sunt rugați să meargă la poarta 1.
Avionul tău. De data asta, nu vreau să-l pierzi.
Documentele, vă rog.
Unde mergeți?
La Londra.
Aveți permis de ședere?
Am azil politic.
Documentul, vă rog.
Treceți!
- Bună! Ce faci? - Bună!
- Ai un foc? - Da.
O să fie grozav, o vacă de muls! Și deunăzi…
Putem vorbi o clipă?
Am văzut schelele. Pentru ce sunt?
Ghici!
Ne extindem.
Am făcut alt târg cu poliția.
Momentan, o să cheltuim, dar, cu timpul, o să ne scăldăm în bani, scumpo.
Fetelor! Antonio!
Te iubesc.
Iar tu?
Vreau să vorbesc cu tine.
Îmi pare rău, lucrez. Dacă vrei, poți bea ceva cu fetele.
Nu.
Nu, cu tine vreau să vorbesc.
Ce face Juliet?
Bine.
Am trimis-o cu avionul la Londra.
Mă bucur.
Sper să-i meargă mai bine de data asta.
Ce vrei de la mine, Fernando?
Am venit să mă descarc puțin. N-aveam unde să mă duc.
Dar adevărul e că am venit
ca să te fac să te simți vinovată de ceva despre care nu știi nimic.
Eu mă simt vinovat de moartea Zitei.
Știu cine a omorât-o și de ce au omorât-o.
A văzut ceva ce n-ar fi trebuit să vadă.
Și nu se poate atinge nimeni de oamenii ăia.
Nu vor păți nimic.
Dacă aș avea minte, m-aș duce acasă, aș citi o carte și m-aș culca.
Dar nu pot.
Cineva trebuie să-i înfrunte pe ăștia,
să le-o tragă, să le bage un deget în ochi.
Chiar dacă apoi vor fi liberi.
Acea persoană voi fi eu,
căci, dacă n-o fac,
viața mea n-ar mai avea sens.
Ți-ai putea risca viața.
Tot trebuie să murim de ceva.
În a treia zi a procesului,
directorul centrului pentru imigranți, Enric Millar,
și inspectorul, Oriol Cadenas,
sunt acuzați de abuz sexual asupra deținutelor.
Audierile sunt așteptate cu nerăbdare la tribunal.
E prima oară când directorii unui centru pentru imigrări sunt puși sub acuzare.
- Ce faci, cum te simți? - Bine.
Da?
- Sunt bine. - E o zi importantă.
- O să fie bine, stai liniștită. - Succes!
Acuzarea o cheamă la bară pe Mercy Okafor.
E adevărat că ați fost închisă în centrul de detenție, așteptând deportarea?
Da, domnule.
Dar n-ați fost deportată.
Explicați curții de ce?
Pentru că…
Pentru că făceam…
unele lucruri.
Ce fel de lucruri?
Organizam orgii.
Puteți vorbi mai tare? Curaj!
Organizam partide de sex
cu alte fete din centru.
Și cine participa la petrecerile astea?
Directorul centrului și un polițist, prieten cu el.
Vă referiți la directorul centrului de detenție, Enric Millar,
și la inspectorul de poliție, Oriol Cadenas?
Da, domnule.
Ce le promiteau fetelor?
Că nu vor fi deportate.
Și își respectau promisiunile?
Nu.
Martora a filmat unul dintre aceste episoade referitoare la caz.
Solicit redarea probei 1.
Porniți înregistrarea.
Bună!
Bună…
Salut!
- Ați întârziat. - Intrați!
- Ce limbă vorbesc? - Franceză.
- Pe-aia mică o iei tu, nu? - Da.
Aia mică e Khady. Vino, Khady!
Ce fete superbe!
Ia uitați ce țâțe! Foarte frumoase.
Frumoase fete, nu?
Foarte frumoase!
Scoate-i.
Vino mai aproape, hai!
Hai, nu te opune!
- Așa, continuă! - Termină!
Haide!
Bravo, fetelor! Fiți energice, nu vă opriți!
Așa, mai repede.
Așa da, Oriol.
Mai repede! Bine, îți place?
Tacă-ți fleanca!
Ce se va întâmpla în Mediterană?
INTERVIU CU FONDATORUL ONG-ULUI OPEN ARMS
Pentru prima oară, drone occidentale bombardează
Tripoli, unde sunt blocați mii de oameni.
Am salvat 54 de oameni acum o săptămână.
Doi dintre ei supraviețuiseră bombardamentelor.
Au zis că muriseră 200 de oameni, dar presa a declarat doar 40.
Cel mai grav e că Europa finanțează grupări armate în Libia,
ca acei oameni să rămână acolo și să fie bombardați.
Trebuie să-l acuzăm pe prim-ministrul Pedro Sánchez
că nu ne lasă să ieșim pe mare.
O mașinărie administrativă dubioasă, în serviciul puterii,
permite oamenilor să moară în cel mai letal loc,
unde au decedat între 14,000 și 16,000 de oameni în patru ani.
Interzicerea intervenției navelor umanitare în zonă
se va solda cu mai multe decese.
Ce faci aici?
Te așteptam.
Unde sunt?
Nu recunoști? E parcul nostru preferat.
Da…
îl recunosc.
Am vorbit ore întregi în parcul ăsta.
Da, încercând să descifrăm misterele vieții.
Și greșind amarnic.
Nu, eu nu văd lucrurile așa.
Oamenii au nevoie să vorbească,
să inventeze mituri,
să-și justifice temerile,
să depășească inhibițiile.
Ce frumoasă ești!
Regreți că n-am avut copii?
Dacă ar fi alergat un mic Fernando pe aici,
n-ai mai fi fost așa obsedat de moartea mea.
Da, mi-ar fi plăcut mult.
Un copil pe care să-l învăț să accepte ceea ce nu se poate schimba.
Și să-i dau curajul să schimbe ceea ce se poate.
Și, mai presus de toate,
să nu-și trădeze idealurile.
Mai e timp.
- Nu sunt mort? - Încă nu.
Poți să te întorci dacă vrei.
De ce eziți?
Nu pot să uit ce s-a întâmplat în noaptea aia.
Iartă-mă, Rosa!
Iartă-mă…
N-am de ce să te iert.
Ai făcut ce ți-am cerut eu.
Tu trebuie să te ierți.
Rosa!
Fernando.
Bună, Fernando!
Mă auzi?
Liniștește-te,
o să te faci bine.
Sunt aici.
Cât mă bucur că v-ați revenit!
Ce mai faceți? V-am urmărit cazul.
Sunt mai bine.
Vă deschid eu ușa.
Aveți nevoie de ceva?
Nu, sunt bine.
Vă mulțumesc că ați venit.
Ne vedem curând.
Azi, Curtea Supremă a revocat sentințele
lui Enric Millar și Oriol Cadenas,
acuzați de abuzuri sexuale asupra deținutelor din centre.
O avem pe purtătoarea de cuvânt a grupului „Stop CIE”,
Fàtima Jamed.
Ce crezi despre hotărârea Curții Supreme?
E o rușine, ca tot ce se întâmplă în centrele astea.
Uciderea în bătaie, transformată în sinucidere,
decese datorate neglijenței.
Și, cum am văzut, cei răspunzători rămân nepedepsiți.
Inspectorul Oriol Cadenas urmează să fie judecat
pentru tentativa de omor a avocatului Fernando Vila.
Parchetul susține că acesta ar avea un alibi,
fiind în arest când a avut loc evenimentul.
- Și acel proces va fi o farsă. - Atunci, ce veți face?
Nicio persoană nu e ilegală!
Nicio ființă umană nu e ilegală!
În acea clădire, abuz și disperare!
Nicio femeie nu e ilegală!
Din 2002, 14 oameni au murit în centrele CIE din Spania.
Potrivit statului, cinci s-au sinucis.
Patru n-au primit îngrijiri medicale necesare.
Unul a murit în încăierare, sub supravegherea poliției.
Cauza morții celorlalți patru rămâne un mister.
În postproducția acestui film,
Marouane Abouobaida a murit la CIE, în Valencia.
Cauza oficială a morții: sinucidere.
Avea 23 de ani.
Mai sunt șapte astfel de centre în Spania.
În Europa, sunt 254.
În total, m-au deportat de trei ori.
Ultima oară am spus poliției…
SINDICATUL VÂNZĂTORILOR AMBULANȚI DIN BARCELONA
…că, pentru mine, drumul până aici e apă de ploaie.
Eram așa de…
furios din cauza deportărilor,
încât le-am zis că n-are rost să mă tot deporteze
în Senegal, căci tot mă întorc a doua zi.
Sunt foarte insistent.
M-am hotărât să mă întorc, fiindcă acasă…
FIGURANTĂ ÎN FILM
…muream de foame.
Muream de foame.
E ușor să zici că vii în Europa,
dar, ca să treci…
prin Maroc,
căci vrei neapărat să te întorci aici,
e foarte greu, dar îi mulțumesc lui Dumnezeu.
A plecat din țară în 2003…
TATĂL EI A SOSIT ÎN SPANIA CU BARCA
…și întâi s-a dus în Senegal, apoi în Mali,
iar din Mali s-a dus cu o mașină în Algeria.
Când a ajuns la granița cu Marocul,
a găsit alți traficanți acolo,
care i-au acoperit cu o prelată, ca să pară că transportă animale.
Când am ajuns aici…
m-am întors să vând marfă pe străzi. A doua zi, iar m-au prins
și m-au trimis în centrul CIE.
De data asta nu m-au deportat.
UE A EXPULZAT 60,135 OAMENI ÎN 10 ANI
- Cum? - M-au eliberat.
- De ce? - Habar n-am.
SPANIA A PRIMIT 801 MIL PENTRU DEPORTĂRI.
N-are sens.
Nimic din toate astea n-are sens.
Am fost trimisă la un centru CIE când m-am dus de la Barcelona la Madrid.
Eram la autogara din Madrid, să schimb biletul,
când m-au oprit doi polițiști în civil.
„Veniți cu mine.” „De ce?”
„Veniți cu mine.” „Ce am făcut?”
„N-aveți documente.”
Am zis: „Nu sunt singură, am o fetiță.”
Și nu e spaniolă.
Părinții ei nu sunt spanioli, deci nici fata nu e.
- Dar s-a născut aici. - Așa e, dar…
- Vă temeați că vă deportează? - Da.
Foarte tare, fiindcă fiica mea ar fi rămas aici.
Dacă mă deportau și fata mea rămânea aici, n-ar fi avut pe nimeni.
12,303 IMIGRANȚI MINORI ÎN SPANIA
Nu cunoștea pe nimeni.
Povestea fiicei mele n-ar mai fi contat,
iar eu m-aș fi întors înfrântă în țara mea.
- De câte ori ați fost într-un centru CIE? - De cinci ori.
E o viață plină de violență.
Psihologică, fizică…
Dacă ajungi acolo, trebuie să fii pregătit
să suporți totul, să treci peste toate.
Trebuie să accepți comentariile xenofobe și rasiste.
Altfel, cel mai rău e să ajungi într-o celulă de izolare.
Acolo te bat și nu-ți mai permit să ai niciun contact cu alți oameni.
Nu știi ce-ți rezervă viitorul.
ANUL TRECUT 6,473 DE OAMENI AU AJUNS ÎN CIE.
Asta e cel mai greu, să nu știi ce te așteaptă a doua zi.
Barca avea o capacitate de 25 de persoane.
Ei urcau între 120 și 150 de oameni
în bărcile alea.
La trei sau patru dimineața, i-au văzut cei de la Open Arms,
le-au spus să se oprească și i-au salvat cu vești de salvare.
OPEN ARMS A SALVAT PESTE 60,000 DE OAMENI.
Dacă nu era Open Arms, ar fi murit toți în mare.
Corect.
Căutam de lucru și i-am găsit pe vânzătorii ambulanți.
M-au ajutat și m-au învățat ce să fac.
E cea mai demnă situație pentru o persoană fără documente.
Căci, dacă nu faci asta,
atunci vinzi droguri, furi sau cerșești pe stradă.
Și pentru noi…
SINDICATUL VÂNZĂTORILOR - 400 MEMBRI
Nu e demn.
Celor care sosesc aici…
A CREAT MARCA DE HAINE „TOP MANTA”.
…le dăm o pătură să-și pună marfa, ca semn de demnitate.
Deși acum nu mai vând pe stradă,
pătura e sacră pentru mine.
O țin în șifonier.
- Câți ani are fiica ta? - 23 de ani luna viitoare.
Joacă baschet profesionist, a jucat și în echipa Spaniei.
Serios? A jucat în echipa Spaniei?
Incredibil!
FIICA EI A FOST CAMPIOANĂ CU SPANIA.
Acum studiază în Florida, în SUA.
Studiază…
- Cum se întoarce roata, nu? - Da.
Nu putea fi spaniolă dacă nu mă măritam cu un spaniol.
Am avut mare noroc să găsesc un om de treabă,
care m-a ajutat la fiecare obstacol
și mi-a zis: „Hai s-o facem.”
Când a început pandemia,
am vrut să arătăm că ne dorim
să participăm la dezvoltarea acestei țări.
Această ocazie,
în ciuda crizei economice și a perioadei triste,
e o oportunitate pentru noi să ne arătăm dragostea,
ajutând sistemul sanitar al țării.
Realizăm măști, halate și bonete chirurgicale,
ca să-i ajutăm pe cei…
AU DONAT ECHIPAMENTE ÎN TIMPUL PANDEMIEI.
…care nu-și permit nici măcar o mască din farmacie.
Tot ce am făcut e o luptă împotriva rasismului,
fiindcă schimbă modul de gândire al oamenilor despre noi.
Ideea că am venit să furăm, că nu vrem să muncim,
că trăim pe străzi, că furăm slujbele altora…
Tot ceea ce am făcut…
va închide gura acestor oameni.
Subtitrarea: Aurelia Costache