Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL-KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KL. 20.25 HEMMA HOS HART
-Hallå. -Vad är det?
Jag har letat överallt i huset efter er.
Vi slappar bara.
Jag ska gå ner och jobba. Vad händer?
Har du gjort läxan?
Se mig i ögonen.
Du ljuger.
Gör läxan. Sluta leka med mig.
Zo, ge pappa två.
Ge mig ett pang.
Pang! En huvudstöt.
Ge mig en puss.
-Varför den minen? -Älskar dig.
-En puss. -Okej.
-Älskar dig. -Är du klar?
Ja, nästan.
Vi ses när jag kommer upp.
-Hej då! -Hej.
Hej då, pappa.
Pappa ska ha kul.
GOD JUL ÖNSKAR FAMILJEN HART
VÄRLDENS BÄSTA PAPPA
En stor isbit. Smaka.
Ja.
Hej.
Oj!
Världsbäst. Legend.
Inspiration.
Polaren.
Så trevligt.
Herregud!
Tack ska ni ha.
Tack!
Det uppskattas. Nu räcker det.
Sätt er.
Jättesnällt. Tack.
Hejsan.
Hej.
Hejsan. Första gången jag är så intim med en publik.
Så jag kan säga "hejsan" och faktiskt få ett svar.
Jag testar igen. Hejsan. Hur är det? Bra?
Bra. Jag gillar det.
Det känns rätt för mig.
Det känns rätt.
Jag har varit på många ställen för att dra skämt.
Har varit på jävla arenor och teatrar.
Det här känns så rätt, i bekvämligheten av mitt eget jävla hem.
Tack.
Gör det enkelt.
Jag vill förklara varför jag är i mitt hem.
Det finns ett skäl.
Jag trivs inte längre
nån annanstans än här.
Jag är jävligt ärlig mot er. Jag trivs inte
nån annanstans än i mitt hem.
Det finns många skäl.
Vi skippar det. Vi talar om elefanten i rummet.
Skäl nummer ett, COVID.
COVID.
Var är ni? Vilken paniknivå har ni?
Hög? Medel? Låg? Var är ni? Var ärliga nu.
Medel? Hög? Låg? Ganska hög? Lite grann?
Senaste nytt. Jag har haft det!
Ja, jag hade 'VID.
'VID-19 var i mitt system.
Jag hade det i början när det inte var coolt och trendigt.
Jag och Tom Hanks, vi var de enda två.
Jag fick hålla det hemligt
för Tom Hanks är en större stjärna än jag,
han skulle äta upp min nyhet.
Forrest Gump, det finns ingen chans att slå honom.
Inte en jävla chans.
Hade det varit nån mindre känd hade jag sänkt jäveln.
David Hasselhoff. Skit i honom.
Ingen bryr sig om David Hasselhoff.
Pang! Släppte det.
"Kevin Hart har det, också. Rädda Kevin Hart. #VID."
Varför säger jag 'VID?
Det liknar AIDS. Det låter lika farligt.
'VID. "Har du 'VID? Helvete, mannen!"
"Jag har 'VID." "Har du 'VID? Fan!"
"Jag ber för dig. Du har 'VID."
Det visste jag inte.
Jag hade inga symtom alls.
Ingen feber, huvudvärk eller värk.
Min fru tappade smak- och luktsinne.
Hon sa: "Jag tror jag har det. Vi borde testa oss."
Jag sa: "Vi har inget problem.
Du har problemet. Varför ska jag testa mig?
Jag känner smak och lukt. Varför ska jag testa mig?"
Jag fick ringa hit en doktor
som testade oss. Sa: "Ni är båda positiva."
Det kan fan inte stämma."
Jag rörde vid näsan.
"Får jag det?
Har jag 'VID, får jag då göra det två gånger?"
Alla vet att man inte får vidröra näsan nu.
Doktorn sa: "Jag är allvarlig. Du är positiv."
Det orsakade kalabalik här hemma.
Min fru och jag grälade:
"Vem fan tog hem 'VID till huset?
Vem var det?"
Fick se vad vi tyckte om våra vänner.
"Det var den hemska slinkan Pam du alltid umgås med.
Smutsfotslinkan.
Hennes fötter var smutsiga. Hon drog 'VID genom hela huset.
Det var smutsiga slinkan Pam.
Hon drog omkring 'VID i hela huset.
Tvätta mattorna direkt."
Doktorn lugnade mig: "Lugn, Kevin.
Det går över. Tio-fjorton dagar. Lugn.
Lugna dig. Drick lite te."
Det var vad doktorn sa till mig.
"Drick lite te."
Skämtar du med mig?
"Jag har 'VID, doktorn!
Vad fan ska te vara bra för?
Var är min respirator?
Jag ska ligga i en sån. Alla vet det.
Man får en respirator med 'VID. Så står det i bloggarna."
"Du klarar dig, mr Hart, ingen fara."
När doktorn sa det sjönk min paniknivå.
Den var högst upp i början.
Herregud.
När det slog mig,
herregud, jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag åkte och tankade alla bilar.
Man måste kunna fly,
de blir till zombier.
Jag var rädd.
Jag köpte allt vatten och toapapper jag hittade.
Varför sån besatthet av toapapper?
Vad var så speciellt med det?
Ingen berättade.
Fick 'VID en att bajsa? Vad var det?
Vi köpte allt jävla toapapper.
Torrnudlar, jag köpte allt.
Jag flippade ut med masken.
Visste inte vilken mask.
Jag hade en vanlig mask. En vän sa: "Du,
det där är inte rätt mask, 'VID kommer igenom den masken.
Den skyddar dig inte mot 'VID."
"Helvete!
Allvar?" "Jag menar allvar. Du måste ha N95."
"Jävlar."
Jag gick in på en webbsida och köpte alla N95 jag såg.
Jag la 20 000 dollar på N95-masker.
Jag gick ut och såg en med BH-kupa över ansiktet.
Det var inte…
Med BH-band. Vad fan? Det är ingen N95.
Det är en A-kupa. Vad fan har hänt?
Han la inte 20 000 dollar på den. Aldrig.
Nån har lurat mig.
Min fru sa: "Älskling, vet du vad?
Det jäklas med dig. Du måste komma ut lite.
Måste komma ut lite."
Jag sa: "Det finns inget där ute för mig.
Inget. Det finns inget skäl för mig att gå ut.
Inte en chans.
Det utanför huset har jag inget intresse av.
Det finns folk där ute. Jag gillar inte folk."
Hemligheten är avslöjad. Jag gillar inte folk längre.
Ni vann. Ni klådde mig.
Ni vann, för fan.
Vet ni hur?
För att ni har lyckats sabba världens bästa jobb.
En gång var berömmelse mest eftertraktat
och det bästa jobbet på planeten.
Hade man det inte, ville man ha det,
man ville smaka på det.
Jag fick det. Kom till högsta nivån,
och sen blåste ni mig rejält.
Den här generationen blåste mig.
Allt måste kompromissas.
Allt måste ske på video för dem.
Annars har det inte skett.
Så lever denna generation.
Vad var det läskigaste man kunde göra mot en svart man 1986
om man var polis eller FBI?
Att säga att man hade honom på band.
Om FBI sa: "Vi har dig på band.
Du ska buras in." Han sket på sig: "Va? Vem? Jag?
På band?"
Han bölade.
"Jag finns på band."
"Alla ni ska buras in. Vi har er på band."
Han sa till polarna: "Kom, Calvin, Marcus, Terrence.
De har oss. Anthony, du med.
De har oss på band. Vi ska tydligen buras in.
Vi ska buras in, för fan.
Vi finns på band."
FBI sa bara: "Vi har dig på band."
Det läskigaste.
Ni vet inte om att ni är FBI… gratis.
Ni får inte ens betalt. Helt gratis.
Ni tjallar på folk dagarna i ända.
Bara ett gäng jävla tjallare. Äckligt.
Det är äckligt.
Jag åkte till McDonald's… Det är sant.
Åkte dit.
Beställer i drive-through.
En Big Mac & Co. Det var så länge sedan.
Jag är så uppspelt.
Gud, jag längtar efter min Big Mac.
Jag får den. Är så glad. Jag kör in på parkeringen.
Jag sätter i mig min Big Mac.
Trycker i mig den. Den är över hela mitt ansikte.
Jag är jätteglad.
Jag ser åt vänster, en kvinna filmar mig.
Hon sa: "Jag fick dig."
Jag blev nervös. "Vad fan gör du?"
Hon sa: "Men jag fick dig."
"Vad fan menar du med det? Vad gör jag?"
Jag blir så nervös att jag tappar den jävla burgaren.
Jag tog mobilen, gick ut på Twitter och bad om ursäkt på nätet.
Jag skrev: "Förlåt."
Skälet till ursäkten är för att jag två dagar tidigare sa
att jag skulle äta växtbaserat. Jag hade just sagt det.
Videon var skadlig för allt jag stod för.
Fick be det växtbaserade samhället om ursäkt.
Blev en allierad.
Gjorde en donation, var en del av en protest.
Stod bredvid kor och tog bilder. Det var mycket.
Jag gillar inte vad ni gjorde mig till.
Jag trivs inte längre.
Rollerna blev ombytta.
Helvete!
Rollerna blev ombytta.
Länge såg kändisar på folk som de konstiga människorna.
"De jävlarna blir konstiga ibland.
Folk blir konstiga." Det var så vi såg folk.
Rollerna blev ombytta. Vi är de konstiga nu.
Ni ser på oss och tänker: "Vad fan är det för fel på honom?"
Jag kan inte bete mig: "Varför stirrar du?
Vad är det här?"
Alla vet nog. "Händerna ur fickan.
Vad händer? Kom igen.
Vad ska du göra med mig? Äta upp mig? Kom igen."
"Du yrar, Kevin. Ingen bryr sig om dig."
"Skitsnack. Se på han som ser på mig i solglasögon.
Jag vet att nån tror jag är middag när jag ser det. De vill äta upp mig."
Gör galna anklagelser överallt.
Jag tappar det.
Blir galen.
Ni fick mig att leva som en lyckad knarklangare.
Det är sant. Det var så,
ville nån komma hit och prata så fick de klä av sig nakna
och hoppa i poolen.
Annars kan du ha mikrofon. "Vem jobbar du för?
E!? People? Vem fan jobbar du för?
Det är tabloiderna. Litar inte på dig, pappa."
"Jag är din far." "Käft, bitch.
"Vem har du pratat med?" "Ner i poolen."
Samtalet avslutas i 1,80 m djupt vatten.
Nej, 1,20 m. Gå dit, jag kan inte se."
Här är jag nu.
Det är här jag är.
Min fru säger: "Du börjar bli gammal.
Du blir arg, lättirriterad. Du måste hitta dig själv igen.
Hitta ditt gamla jag igen. Du kan inte leva så här."
Jag beslöt att börja med stand-up igen. "Älskling, ja, jag måste
börja med stand-up igen." Det var så jag kom tillbaka.
Till mig själv.
Jag sa till mina vänner att jag skulle börja igen.
De sa: "Ska du prata om fru och barn igen?"
Jag sa: "Har jag nåt annat?"
Jag har inget annat.
Alla mina slynor försvann efter sexvideon.
Varje slyna jag hade, stack.
"Vart ska du, Lorraine? Gladys? Pearl?
Vart ska ni?"
Det är äldre namn för jag hade äldre slynor då.
"Kom tillbaka, Ethel. Kom igen.
Gör inte så här mot mig.
Magnus, kom igen, snälla.
Snälla, gör inte så.
Loretta, du får inte gå. Kom."
Har jag nåt annat?
Jag måste.
Det är ett måste att prata om mina barn.
Ett måste. De är en del av min vardag.
Jag vet inte vad jag ska prata om annars,
förutom de saker jag upplever dagligen.
Mina ungar är med mig dagligen.
Två tonåringar, en treåring, en bebis som kan komma närsomhelst.
Närsomhelst.
Jag ska slänga mina kulor i soporna. Ska inte ha några fler jävla barn.
Jag ska göra nåt åt mina kulor när bebisen är här.
Jag ska ta dem och slänga bort dem.
Kyss mig i arslet
om ni tror att jag ska skaffa fler barn, det lovar jag.
Ingen kan påstå att det är mitt.
Kulorna går i sopen efter den här babyn.
Min dotter och jag är närmare varandra än nånsin.
Min dotter är killgalen.
Killgalen.
Måste låtsas gilla det.
Det gör jag inte. Man måste låtsas.
Älskar det, i mina specialer
får man se hur mina ungjävlar växer.
Man ser deras utveckling.
De blir äldre.
Min dotter sa att hon gillar en kille som heter Matt i skolan.
"Pappa, jag gillar en kille som heter Matt. Gud, så söt.
Han får mig att skratta. Jag vill ha honom."
"Vad fan betyder det?
Vad betyder det?
'Jag vill ha honom.' "Vad fan säger du, lilla tjej?"
"Ska jag säga det?" "Gör det om du känner så."
Hon berättar för honom i skolan, kommer hem:
"Pappa, vet du vad?
Matt gillar mig också. Vi är ihop."
"Så bra, gumman. Vad glad jag blir.
Var snäll och håll det på barn-nivå."
"Okej, pappa."
Hon kommer hem två dar senare.
"Jag gillar inte Matt längre. Jag gillar Rob nu.
Han är snyggare och får mig att skratta mer. Vill ha honom."
"Sånt händer. Man tror man gillar nån,
och så träffar man nån annan man gillar mer.
Sånt är livet.
Låt det ske. Gå vidare. Var ärlig mot den andra."
"Pappa, jag älskar dig."
"Håll det på barn-nivå."
En vecka går. "Pappa, jag gillar inte Rob längre.
Gillar en som heter Tim."
Direkt, i min hjärna,
sa jag: "Min dotter är en hora. Horaktigt.
Horaktigt."
Horbeteende mitt framför ögonen på mig.
Jag ringde direkt en hora jag kände sen det förflutna.
Frågade om det var så här det började för henne.
Tre killar på raken. Hon sa: "Ja, samma sätt.
Kort därefter klämde jag bölder i badrummet." Vad händer?
Jag måste rädda min dotter från det.
Jag måste träffa killarna.
Jag åkte till skolan, ville se vilka de var.
Jag såg dem.
Såg Matt först. Ska vara ärlig.
Charmig liten kille med otrolig personlighet.
Jag förstår varför hon gillar Matt. Jag förstår det.
Charmig kille. Jag fattar.
Personlighet, rolig kille.
Jag förstår varför du gillar Matt.
Sen kom Rob in.
Jag tittade inte på Matt igen. Jag glömde honom.
Vem fan är Matt? Rob hade en annan sak.
Personligheten poppade.
Var livfull och glamourös.
Använde händerna när han pratade.
Han hade nåt.
Jag förstår varför hon inte gillar Matt.
Sen kom Tim. Han hade läderbyxor på sig,
skor med hjul.
Vet ni vad som krävs för att ha läderbyxor i high school?
En svart kille med läderbyxor.
Jag har aldrig hört om nån svart kille
som haft läderbyxor förutom Lenny Kravitz.
Enda svarta mannen.
Och det ryktas att Lenny gjorde det redan som ung.
Tim hade skor med hjul på, gled genom rummet.
Herregud.
Cigaretter under armarna. Jag sa: "Röker du?"
Han sa: "Det är bara en look", när han gled förbi mig.
Helvete.
Dagens ungar är annorlunda.
Min son och min dotter är helt olika varandra.
Det får mig att skratta. Alltid.
De har alltid varit helt olika varandra.
Min son är… Vad säger man idag?
Vad kallas ungar idag när de är…
Dumma. Så var det, ja. Dumma.
Kämpar akademiskt.
Ni tänker: "Kalla honom inte dum." Varför inte? Han är min.
Sådan far, sådan son.
Jag står inte här som nån smart man. Jag var dum jag också.
Det har funkat för mig hittills.
Dum är rätt väg att gå i mitt hushåll.
Rätt väg att gå.
Sen gör det mig förbannad när skolan ringer mig konstant
för att påminna mig om min sons problem i skolan.
"Han kuggade på ännu ett prov.
Hans betyg sjunker.
Vill du diskutera din sons betyg?
De fortsätter att sjunka." Jag röt till: "Ring mig inte mer.
Ring mig inte om hans betyg. Ring honom.
Ring honom. Det är hans problem."
Jag gick i skolan och klarade mig. Jag är framgångsrik.
Jag går inte om skolan igen. Det är han som behöver klara kursen.
Ring honom."
Privatskolor har en konstig grej.
Jag gillar inte privatskolor, ska jag medge.
Jag är inget fan alls av privatskolor.
Även om mina barn går i såna måste jag inte gilla det.
Privatskolor skyddar ungar från verkligheten.
De skyddar dig.
De skyddar dig från verkligheten.
Privatskolor…
De fostrar bitchar. Så känner jag. Jag sa det.
Jag tar inte tillbaka det. Så känner jag.
Privatskolor fostrar bitchar.
Jag är i min bekvämlighetszon, jag är ärlig idag.
Jag säger hur jag känner.
Har ni sett en vuxen man som gått på privatskola bli slagen i ansiktet?
Han letar efter en lärare.
Han ger en fem såna här…
"Va? Varför?"
Letar efter nån som kan förklara. "Jag vet inte. Varför? Va?
Vi måste ha medling. När är mötet?"
Allmänna skolor är annorlunda.
Där har man inget annat val än att växa upp.
Där måste man växa upp.
En gryta med en salig blandning med skit.
De kastar i dig. Ingen förbereder dig för skiten man får se.
Jag såg min första vita person på en allmän skola.
Jag visste inte vad fan det var.
Det var den ende där. "Vad fan är det? Herregud!"
Jag trodde det var nån från Star Wars. "En stormtrooper.
En jävla stormtrooper är det."
Bara en vit person som går i korridoren.
Jag gjorde ljuden…
"En jävla stormtrooper. Inte?"
"Nej, en vit person."
"Jag visste inte. Ingen hade berättat för mig."
Allmänna skolor slänger i dig i en gryta med skit.
Där finns allt.
Vita, svarta, mexikaner, puertoricaner.
Feta, smala, gay, straight.
Smutsiga, rena. Allt finns där.
De knuffar bara i en. Man måste lösa det.
Ungarna är rädda.
Springer till läraren: "Jag är rädd. Hjälp."
Läraren svarar: "Jag också, bitch.
Vi gick genom samma metalldetektor. Jag är också rädd.
Håll ryggen mot skåpet, huvudet på skaft."
"Va?"
"Skaffa lite tårgas, ha den i en plastflaska.
Spruta på honom, bara." "Spruta"?
Jag känner inte att barnens privatskola respekterar min nivå av kändisskap.
Det gör jag faktiskt inte.
Jag menar det. Jag ska vara ärlig.
Det är mitt hushåll. Jag håller inte tillbaka.
De respekterar inte min nivå av kändisskap.
Jag är en väldigt ödmjuk kille.
Det verkar inte så efter den meningen, men jag är väldigt ödmjuk.
Det som är förstått behöver inte sägas. Ni vet vem jag är. Det vet jag.
Tvinga mig inte att säga vem jag är.
De försätter mig i en position där jag måste säga vem jag är.
Jag lämnar barnen på skolan, lärarna omringar bilen.
"Mr Hart, vi vill gärna prata med dig ett tag.
Den stora marknaden närmar sig.
Vi håller en marknad en gång om året på skolan.
Vi vill gärna
att du är den som hälsar välkomna i år."
Jag gav henne lång tid att säga "Jag skämtar."
Hon sa det aldrig.
Jag sa: "Driver du med mig?"
"Vår största marknad.
Vi vill att du hälsar välkomna.
Det hade blivit otroligt bra med dig som hälsar välkomna."
Innan jag fortsätter vill jag klargöra nåt.
För det första har jag inget emot såna som hälsar en välkommen.
Jag vill inte dra skämtet och sen gå ut
och se er med skyltar: "Bojkotta Kevin Hart,
som inte respekterar välkomnare.
Bojkotta honom, respekterar inte välkomnare."
Välkomnare är otroliga.
Jobbet behövs faktiskt. Jag fattar.
Jag har välkomnats på otroliga sätt i mitt liv.
På ett otroligt sätt på Walmart en gång…
…jag vet inte ens var han kom ifrån. Han bara dök upp.
Han sa: "Välkommen till Walmart.
Ska du shoppa lite grejer?" Jag sa: "Vad fan?
Varifrån kom du?"
Han sa: "Shoppa lite. Vi har sänkt priserna."
Sen moonwalkade han ur vägen.
Jag sa: "Vad fan var det där?
Vad hände precis?" Jag blev hänförd av välkomnandet
och shoppade inte bara lite grejer,
utan bröt nacken för att jag letade efter honom på väg ut.
Jag ville visa honom mina grejer. "Hallå, kom hit!
Kom hit. Jag vill visa mina grejer."
Han kom fram, jag öppnade påsen. Han bara…
Han sa: "Vilka bra saker du har shoppat."
Ritade med pennan på kvittot för att visa att jag inte stulit.
Han sa: "Kom snart tillbaka igen."
Jag sa: "Är du här då?"
Han sa: "Vem annars?" Moonwalkade iväg igen.
Jag sa: "Vad fan?
Ett av de bästa välkomnanden jag fått.
Självklart kommer jag tillbaka."
Jag klankar inte på dem. Säger bara att jag inte behövde gå den vägen.
Jag gick runt det för att nå framgång.
Du kommer inte till mig och ber mig vara välkomnare.
Jag hade en listetta på biotoppen då.
Jag syntes på bussar, för fan.
Be inte mig vara välkomnare.
Vissa föräldrar till barn som går där
som varit skådespelare hade ni kunnat fråga.
Carlton från Fresh Prince, Alfonso?
Där har ni er välkomnare.
Honom vill ni ha utanför. Det är er välkomnare.
Terry Crews. Han har barn som går där.
Där är er välkomnare. Flexar musklerna utanför.
"Välkomna till marknaden, en lott?"
Vilken kombination. Föräldrarna hade älskat det.
"Vilken skola."
"Jag vill ha lotter. Jag ska köpa varje lott jag kan."
Föräldrarna blir hänförda. Välkomnarna är otroliga.
Min fru sa det hon alltid säger.
"Lugna ner dig.
Samla dig. Du blir äldre, mer lättretlig,
och den energin ska inte smitta av sig på dina barn."
Det kommer den inte göra. Den smittar inte av sig.
Pandemin har gett mig chansen att umgås mycket med mina barn.
Mycket tid med ungarna. För första gången insåg jag
att mina ungar är lite bortskämda.
Men inte med flit, det är på grund av omständigheterna.
Jag har bra ungar. De är underbara, ärligt talat.
Jag hade tur. Jag fick bra ungar.
Men på grund av omständigheterna är de lite bortskämda.
De har flugit privatflyg sen de föddes, de bad inte om det.
De föddes in i det.
De reser bara med mig.
Första gången de reste utan mig var under pandemin med min ex-fru.
De åkte till Philadelphia med mamman för att hälsa på sin mormor.
De ringde från flygplatsen.
Man kunde ha trott att mina ungar var i Bagdad.
Jag har aldrig sett…
…större panikkänsla i hela mitt liv.
De ringde från flygplatsen: "Pappa!"
"Vad händer?"
Min dotter sa: "De tar min lotion och min tandkräm.
Vad ska jag göra?
Jag tvingas gå genom metall…"
Min son tog telefonen: "Vad fan är det här, pappa?
Jag får inte ta med mig väskorna.
Jag får inte ta med mig alla mina väskor.
Jag måste lägga mina spel undertill. Hur ska det gå?"
Jag sa till dem: "Lugna ner er. Sluta!
Båda två.
Det kallas säkerhet.
Det kallas TSA.
Det här är livet med er mamma.
Okej? Det är skillnad.
Man lämnar in dem. Det är okej.
Saker och ting förändras.
Det är okej.
Det kommer att bli bra."
Jag såg över vissa saker för jag har aldrig tänkt på dem.
När jag är med ungarna i nöjesparken åker vi allt.
Varenda åkattraktion på 30, 40 minuter.
Hur då? Jag ringer i förväg. Jag får en concierge.
Conciergen tar mig och min familj
längst fram i kön på varje attraktion. Sen flera år tillbaka.
Ni ska veta att jag säger: "Det här är förtjänat. Inget man får.
Sånt här händer inte bara.
Er pappa jobbade hårt för att kunna skippa köerna.
Det finns regler. Man kan inte bara gå före i kön.
Första regeln, när vi går förbi kön
tar ni inte ögonkontakt med nån jävel som står i kön.
Hör ni det?
Håll blicken rakt fram
och titta inte åt höger eller vänster förrän vi har gått före kön.
De kommer att säga saker, en massa elaka saker
om mig och er.
Ignorera dem bara.
För vet ni vad? När vi är i bilen på väg hem
kommer vi aldrig se dem igen.
Vet ni var de är? De står kvar i den jävla kön.
De står kvar i kön.
Sån är verkligheten."
Mina ungar funderade på det, de förstod det.
Så här gjorde vi i åratal.
De ringde mig från nöjesparken.
De var med sina kusiner, de ringde på FaceTime.
Jag svarade och såg att de var svaga.
Undernärda, hade inte ätit på timmar.
De hade nåt vitt i mungiporna.
De kunde knappt stå.
"Pappa!
Vi har stått i kö i flera timmar, vi har inte åkt nåt.
Vi har snabb-passen men det går inte alls snabbt.
Kan du ringa nån? Kan du göra nåt?"
Jag sa: "Vem är ni där med?"
"Våra kusiner."
"Är er mamma där?" "Ja."
"Låt mig prata med henne."
Jag fick prata med deras mamma: "Hej, läget?" "Hej."
"Schackmatt, slyna." Jag la på.
Jag var snabb.
Jag har inte kollat skämten med min ex-fru än.
Jag ville bara säga det.
Det är skämt som kostar ett högt pris.
Jag får nog köpa en Tesla till henne.
Nåt kommer att hända. Det är ett bra jävla skämt.
Det är två bra skämt, jag kan inte slopa dem.
Jag har tänkt på dem länge.
Jag måste ha med dem. Det är värt konsekvenserna.
Jag kan sms:a henne efter inspelningen och se vad hon säger.
Min fru säger samma sak hela tiden: "Du blir äldre, Kevin.
Du blir arg och lättretlig."
Jag ska säga er att jag blir äldre. Jag är fyrtioett nu.
Ja, eller hur?
Vart tar tiden vägen?
Jag var nyss 22 år gammal.
Tiden går så himla fort.
Man ser komedispecialerna på väggen,
en tidslinje av mitt jävla liv.
Det är nästan 16 år av komedi.
Sexton jävla år av komedi, det är galet.
Fyrtioett.
Vad hände?
Saker förändras när man fyllt 40.
Man hör om det, men tror inte på det. Saker förändras.
Jag vill säga att saker och ting förändras.
Den största förändringen när jag fyllt 40,
kulorna åkte ner.
Jag fick längd på mina kulor. Jag bad inte om det.
Det skedde bara. Jag var i köket.
Frun sa: "Varför har du tärningar i bakfickan?"
"Jag har inga jävla tärningar i bakfickan."
Jag rörde vid fickan: "Jävlar, det är mina kulor."
"Hur hamnade mina kulor där? Vad har hänt med mig?
Hur länge har jag sovit?
Vem sträckte ut mig medan jag sov?"
Det största för mig är hur nöjd jag är i den här åldern.
Jag är okej.
Jag är allvarlig. Jag är okej. Behöver inte göra mycket.
Jag älskar att vara hemma.
Jag byggde faktiskt huset.
Jag och min fru byggde huset för att bo här.
Vi ville bo i det här jävla huset.
Vi bygger vårt drömhus för att bo i det, inte lämna det.
Kvinnor har problem med att sitta ner och ta det lugnt.
Det är svårt för kvinnor att sitta ner och ta det lugnt.
Sitt ner, för fan.
Det är svårt för kvinnor.
En kvinnas favoritreplik: "Vi går och gör lite saker."
"Vad då?" "Nåt."
"Vad fan menar du?" "Nåt."
Ett par män…
Ett par män håller med. "Ja!"
"Nåt, jag vet inte. Nåt."
Vet ni vad min frus största problem är? Hon jagar sitt förflutna.
Hon vill göra saker hon gjorde som ung.
Kvinnor, jag vill säga en sak. Det är okej att bli gammal.
Det är inget fel med att bli gammal.
Det är inget fel med det.
Sluta kämpa mot ålderdomen.
Skönheten med att bli äldre är att man får se tillbaka och inse
allt det coola du klarade av när du var yngre.
Det är coolt.
Sluta försöka fly från det.
Sluta försöka göra om det. Det är över.
Det är över.
Hon sa: "Vi borde gå ut ikväll.
Vi borde festa rejält."
Jag sa: "Absolut inte. Nej.
Varför skulle jag vilja det?
Det gör ont. Det gör för fan ont."
Man tar en shot, den fastnar i bröstet i fem minuter.
Min vänstra sida stängs ner, jag börjar skaka och så.
Jag måste prutta eller bajsa. Nåt av det, nåt händer.
Gör fula miner.
Jag beskriver det här för min fru i detalj.
Vet ni vad hon svarade?
"Du vill aldrig ha roligt med mig."
Jag sa: "Jag beskrev precis en stroke för dig.
Det är en stroke.
Det är en glasklar stroke. Jag stänger ner."
"Du vill aldrig ha roligt med mig.
Du vill aldrig hitta på nåt."
När man fyllt 40 slutar man bry sig i hög grad.
Bryr mig inte ett skit.
Min fru vill gå ut. "Gå du. Bryr mig inte.
Allvarligt. Jag skiter i vad du gör."
Inte på nåt ondsint eller argt sätt. Gå du!
"Ha det så kul. Gå!"
Kvinnor, ni vet inte hur man gör. Det är ert problem.
Hade ni kunnat matcha en mans bryr mig inte ett skit-energi,
då hade världen varit bättre.
Men ni vet inte hur man inte bryr sig ett skit.
Ni letar alltid efter ett skit för ni…
Ni kan inte hantera det. Fixar det inte.
Jag ska säga vad problemet är, så hör på.
Det här gör en kvinna riktigt arg.
Ni blir arga om en man inte ger er den reaktion
ni känner att ni skulle ha gett honom.
Jag säger det igen.
Kvinnor, ni blir arga om en man inte ger er den reaktion
som ni känner att ni hade gett honom.
Därmed söker ni alltid efter ett skit.
För ni säger: "Jag skulle bry mig ett skit."
Ja.
-"Du borde bry dig ett skit." -Ja.
Så ni söker skit att bry er om.
Min fru söker alltid sånt.
Hon vill gå ut. "Gå."
Hon kan inte bara gå. "Okej, jag går ut."
"Visst."
"Jag och töserna."
"Okej."
"Vi ska festa till det."
"Gör ni det."
"Vet inte när vi kommer hem."
"Jag sover ändå, det är lugnt."
Hon söker efter skit, men det finns ingen!
"Gå!" Jag är glad över att du går så jag kan äta chips från naveln.
Bryr mig inte.
"Gå!"
Det går inte.
Därför vill ni ha det av män.
Ni förstår inte, först,
sluta tro att vi ska vara lika smarta som er."
Om en man går ut och är över 40, ska jag säga er,
så finns ingen plan.
Det finns ingen jävla agenda. Inget schema.
Sluta ställa frågor, för vi har inte svaren.
Dock har viss osäkerhet orsakats av män
och sånt de gjort, jag är skyldig till det,
men efter 40 försvinner det.
Vi bryr oss inte ett skit om nåt.
Sluta leta efter skit.
Jag sa… Den enda gång jag skulle ut.
"Älskling, jag ska gå ut." "Vart då?"
"Jag vet inte än."
"Vilka ska ut?"
"Den som kan. Vet inte."
"Vad ska ni göra?"
"Jag försöker luska ut det nu. Jag vet inte vad."
"Ska ni äta?"
"Hoppas det. Jag har inte ätit."
"När kommer du hem?" "Efteråt.
Vad fan är det som pågår?
Blir jag betygsatt? Va? Jag har inte svaren!
Jag kuggar ordentligt. Sluta ställa frågor."
Jag klarar inte av det.
Det är ibland en hög nivå av osäkerhet
som ni inte behöver känna, kvinnor.
Vi började gräla om det.
Ett jävla gräl.
Två skäl. Först ställde hon den stora frågan.
Jag visste inte.
Nåt annat. När män sagt: "Vi ska ut",
träffas vi faktiskt på parkeringen och försöker bestämma vad vi ska göra.
Vi har faktiskt ännu ett möte själva.
"Vad är planen?" "Vet du inte?" "Trodde du hade en."
"Har ingen nån plan? Jag drar. Jag orkar inte detta."
Jag åker hem, lägger mig. Kom hem tidigt.
"Du har varit med en slyna."
"Nej!
Jag stod på Home Depots parkering i tre kvart…
…och dösnackade, och därför kom jag hem."
Jag gillar inte att gräla.
Jag grälar inte mer, jag går bara.
Mitt nya drag.
"Gräla med dig själv. Återkommer.
Jag återkommer.
Då har du nog ingen ork kvar."
Det är mitt drag.
Vi grälade på morgonen kl. 07.00.
Hon ringde.
Hon sa: "Du blir säkert avsugen."
Kl. 07.00?
Vilken slyna är så ambitiös att hon är här ute kl. 07.00…
…och suger kuk?
Vilken sorts gatflicka tror du jag umgås med? Herregud!
En kuksugare som är ute kl. 07.00, oroar du dig för det?
Vad läser du?
Var stod det att du skulle oroa dig för en kuksugare kl. 07.00?
"Håll koll på era män!
Det är en som suger kuk kl. 07.00!
Tack, tjejen.
Jag såg det på…
Jag såg det på säkerhetskameran.
Hon var ute efter kukar."
Kom ner…
"Jag såg henne leta kukar på säkerhetskameran.
Nånstans där ute i jakt på kukar."
Det jag får hantera är sjukt.
Alla min frus osäkerheter sjönk då hon läst gruppchatten.
Kvinnor, har ni en man som är över 40 i rummet,
kolla hans mobil och läs hans gruppchatt.
Gör det!
Över 40? Du borde göra det.
Under 40?
Avråder dig, du gamblar.
Det är att gambla.
Fyrtio och över det? Läs den!
Ni kommer aldrig att läsa en mer inkonsekvent och ofokuserad konversation.
Alla mina gruppchatter börjar likadant.
De börjar jättebra.
"Hallå!
Såg ni bilden av Rihannas röv?"
"Herregud."
"Jäklar!"
"Helvete!"
"Jag såg den!"
Slumpmässig fråga i chatten.
"Har man slut på smör, vad kan man då ha i pannan?"
"Va?"
"Jag har inget smör, mannen.
Vad kan jag använda?"
"Hur tar det slut?"
"Vet inte, men det är borta."
Ett nytt påstående.
"Kan inte ens äta smör. Då blossar gikten upp."
"Gikt?
När fick du gikt?" "Jag har haft gikt."
"Hade ingen aning."
"Det har jag berättat."
Ännu ett påstående flyger in.
"Vad fan är gikt?"
En bild från WebDoktorn kommer i chatten.
Beskrivning av gikt och vad man kan göra.
"Helvete, har du det?"
Sen är chatten tyst i fem dagar.
Ingen säger ett skit.
Fyrtio och uppåt, chatten bara dör.
Ingen avslutar den.
Dag sex, de fortsätter där de slutade.
"Vad mer får din gikt att vakna?"
Min vän Joey vet inte hur man använder emojis.
Därför trodde hon att hon hade nåt.
Joey är den äldre, han med gikt.
Vi retar honom.
"Din bitch med gikt."
Vi retar honom.
Han blir arg.
"Fan ta er! Ni retas bara.
Ni är bara arga för att jag gör det rätta.
Jag blir hälsosam.
Jag ska faktiskt ta ett par såna här nu."
Han satte fem auberginer på rad.
Sen satte han…
Sen satte han tung-emojin med plasket.
Jag skrev: "Vad fan pratar du om?
Vad snackar du om nu?
Du skrev att du ska ta fem kukar i ansiktet
och få dem att komma. Det är vad du sa."
"Nej, det skrev jag inte!"
"Jo, det gjorde du.
Fem auberginer, tunga, stänk.
Du tar dem till ansiktet,
och ger dem utlösning."
Jävla Joey.
Ju äldre man blir, desto mer direkt och ärlig blir man.
Jag och min fru har ett direkt och ärligt utrymme i vår relation.
Väldigt ärligt.
Min fru sa till mig:
"Ditt sex är inte längre vad det brukade vara."
Sa det direkt till mig!
Visst suger det?
Vi är i mitt hem, jag kan vara ärlig mot er.
Sa det rakt till mig.
Sa till mig att sexet blivit sämre.
Vet ni vad mitt svar var?
"Sånt händer." Det sa jag.
"Sånt händer."
Jag bryr mig inte.
Jag är 41, jag har inte tid att knulla hela dan.
Jag är trött.
Man kan inte vara framgångsrik och få bra kuk.
Det är så jag känner.
Så känner jag. Jag tar inte tillbaka det. Jag sa det.
Jag tror inte man kan vara framgångsrik och få bra kuk.
Jag sa till henne: "Välj. Det här livet eller bra kuk?"
"Du får inte både och. Det gör jag inte.
Jag ger dig inte både och. Välj en."
När jag hade bra kuk var jag pank, hade inget.
Jag hade sex för transportering när jag hade bra kuk.
Hade sex för biljetter.
Jag var trött på att gå. Jag fick ge lite bra kuk,
hoppa in i nåns bil här.
Kallt i Philadelphia.
Ni känner inte till mitt liv. Sluta döma mig.
Men när man är gift måste man kompromissa.
Måste mötas halvvägs.
Jag sa: "Känner du att jag måste prestera bättre i sängen?
Välj ett datum.
På det datumet måste jag ge dig bra kuk.
Välj ett datum, så får du bra kuk då."
Hon valde den åttonde i varje månad.
"Okej.
Bäst att du spänner fast dig.
För jag ska ge dig mer kuk än du nånsin fått förut.
Jag ska knulla röven av dig."
Allt är roligt och bra tills det närmar sig.
Man blir jävligt nervös.
Mina vänner såg det. "Allt bra?"
"Nej, jag måste knulla om fem dagar."
Knulla den åttonde.
Jag drack ananasjuice och åt selleri.
Jag vet inte vad fan som händer med mig.
Svettas. "Fan. Jag måste knulla om tre dar!"
Nedräkning.
Det kändes som om jag skulle spela i NBA-finalen.
La is på mina ben. Visste inte vad som hände.
Den åttonde gjorde jag bra ifrån mig.
Jag gav henne lite bra kuk.
Tack för applåden, det uppskattas.
Sorgligt att du kände att du måste klappa, men visst.
"Tack och lov, Kevin. Herregud!"
Min ärlighet baktände där.
Gav bra kuk den åttonde.
På typiskt kvinnligt manér, den nionde,
försökte hon få lite mer.
Det var inte det vi kom överens om.
Jag sa ett datum.
Alla andra dagar kan vara dålig kuk.
Du kan inte förvänta dig samma sak igen.
Efter min läggdags kommer hon in kl. 20.30, full som fan.
Det är sent.
Försöker väcka mig. "Vakna.
Försöker få lite kuk.
Vill ha mer av kuken från den åttonde."
Så sa hon.
"Ge mig lite mer av kuken från den åttonde. Lite mer sånt."
Jag snäser: "Försvinn, låt mig vara.
Kommer så här sent och väcker mig."
"Väcker hunden."
Ju äldre man blir, desto mer bryr man sig om djuren.
"Hunden har inte sovit bra på två veckor,
och du är så där högljudd?
Jag är verkligen förbannad nu."
Jag och hunden gick ner och la oss.
"I gästrummet. Stannar inte här med dig
och din själviskhet
för du vill ha mer av den där kuken."
"Du förlorade precis en månad."
Jag strök nästa åttonde från kontraktet.
Vet ni vad som får mig att skratta?
Att höra andra prata om sex.
Det räcker för mig.
Att höra andra prata om sex är det roligaste som finns.
De roligaste som pratar om sex är mina brorsöner.
De är 21, 22 år gamla.
Det är det roligaste man kan höra.
Det roligaste man kan höra, men de ger en inte infon,
man får locka fram den.
Man måste gillra en fälla och se om de går i den.
De går i fällan varje gång.
Jag kommer in, uppeldad.
"Ni har inte sex än."
De nappar varje gång.
"Vem har inte sex?"
Varje gång. "Vem har inte sex?"
"Jag vet att du inte menar att jag inte har sex.
Jag har sex!
Jag vet att du inte menar mig.
Varsågod, farbror."
"Du har inte sex.
Jag vet att du är för ung."
"Jag har sex."
"Säg vad du gör, då." "Nej, jag berättar inte."
"För om jag berättar så tar du med det i din show."
"Lägg av, det gör jag inte.
Varför skulle jag snacka om dig?
Jag behöver inte dig.
Vad gör du? Berätta de snuskigaste sakerna du har gjort."
"Utan fördömanden?" "Utan fördömanden.
Vad fan skulle jag döma dig för?"
"Okej.
Det snuskigaste…
Jag gick på bio med en tjej.
Hon bad mig köpa en stor bytta popcorn.
Jag köpte den, satte mig ner, hon gjorde ett hål i botten,
sa åt mig att stoppa kuken i hålet, gav mig en smörvispning."
Jag sa: "Vad fan?"
Jag hejdade mig, jag låtsades veta vad det var.
"En smörvispning.
Det låter bra.
En smörvispning."
Man vet att man är äldre för man frågar fel saker.
"Varför tog ni en stor? Slöseri med popcorn.
Ni kunde ju ha tagit en liten.
Det är väl 12-14 dollars skillnad? Varför den?
Kommer det inte smör i hålet?
Det kan bli infekterat.
Det är så man får 'VID. Du kommer få 'VID.
Man får 'VID-19 om man har smör i sitt hål.
Du vill inte ha smör i hålet."
Jag berättade för min fru.
"Du kommer inte tro det.
Terrence sa att ungarna ger varandra smörvispningar."
Hon sa: "Gör man det än?"
Jag sa: "Vad fan händer här?
Vem är du?"
Jag ville inte veta mer. Det räcker så.
Bäst att mina ungar inte gör det.
Hör jag att mina ungar gör det blir jag galen.
Man kan inte bara fråga ungarna. Så…
Man gillrar fällan och väntar.
Vi åt en fin middag hemma i huset.
Jag sa till min fru: "Vi borde gå på bio.
Du kan göra en smörvispning."
Jag tittar rakt på min jävla dotter. Rakt på henne.
Stirrar ner henne.
Hon rörde inte en min. Lugn som en filbunke åt hon vidare.
Jag har aldrig varit mer stolt som far. Tack, Gud.
Tack, Gud, hon vet inte ens vad det är.
Tack, Gud.
Jag vände mig hitåt, min son sa: "Åh, ja."
Han sa: "Ja!
Bäst att du tar den stora, pappa.
Du vill inte få smör i hålet, då kan du få 'VID!
Igen. Du vill inte ha det igen.
Du vill inte ha 'VID två gånger tätt på varandra."
Min fru fick mig faktiskt att ta ut henne på dejt.
Tog henne på middag.
Name-droppar inte, men det här skämtet funkar inte om jag inte…
…droppar namnet.
Vi var på middagsbjudning hos Seinfeld.
Vi fick nåt galet gott.
Maten var gudomlig.
Mot slutet av kvällen kom Seinfeld in.
Han sa: "Ingen går nånstans.
Ni ska få en överraskning. Ikväll…
…ska vi äta stenugnspizza."
Alla blev som galna.
"Va? Herregud! Stenugnspizza?
Va?"
En kvinna sa: "Hur många ostar, Jerry?"
Jerry sa: "Sju olika ostar.
Sju olika ostar."
Folk blev helt galna.
Förresten, alla var vita. Alla var vita jävlar.
De började skandera: "SUP!"
Vad fan betyder "SUP"?
"SUP!"
Vad fan är "SUP"?
En vit kvinna lutade sig
och sa: "Det är förkortning för stenugnspizza."
Jag tänkte: "Oj, jävlar.
Jävlar
Okej, jag fattar."
Seinfeld lät några italienare komma in. De hade pizzaförkläden på sig.
De började dela ut pizzan och sa saker på italienska…
Kan inte det.
Det gick upp för mig, när jag drog skämtet,
att det jag gör är rasistiskt. Jag ber om ursäkt.
Folk åt pizzan, blev hänförda.
"Herregud. Jag känner smaken av ostarna, Jerry.
Jag känner smaken av ostarna."
De kom med pizzan. Jag tog en tugga.
Jag kunde inte tro det.
Den bästa pizzan jag nånsin ätit.
Den bästa jävla pizzan nånsin.
Det var nån sorts sallad på den. Jag hade aldrig smakat det.
Jag sa till min fru: "Det är nån sorts sallad på.
Smaka på den."
Vita kvinnan lutade sig fram igen, och sa: "Det är ruccola."
"Va?"
"Det är ruccola."
"Oj, jävlar."
Jag tog en tugga till. Jag drogs med. "SUP."
SUP…
Vilken otrolig kväll.
En otrolig kväll från början till slut.
I bilen var jag förbannad.
Vet ni varför jag var arg?
För att jag ville ha det Seinfeld hade.
Jag ville ha det ögonblicket.
Seinfeld var känd som stenugnspizza-killen.
Han var känd för nåt annat än sitt jävla kändisskap.
Jag ville ha det.
Det sura var
att de som byggde Seinfelds hus byggde mitt hus.
Inte en gång fick jag frågan om en stenugn
i mitt jävla hus.
Det är rasism på högsta nivå.
Jävla rasistiskt.
Jag ringde entreprenörerna.
Jag var irriterad: "Era rasistjävlar!
I och med att ni erbjöd Seinfeld en stenugn
och inte tog upp det med mig, visar vilka rasister ni är.
Rätta till det, annars får ni problem."
Jag la på luren.
De ringde och sa: "Vad menar du?"
"Det vet du. Black lives matter."
La på igen.
De kom inom en dag.
De hade en ritning över hur min ugn skulle se ut.
Inom en vecka
hade jag en stenugn på baksidan av huset.
Än en gång ville jag ha vad Seinfeld hade.
Jag bjöd in mina vänner.
Jag ska ha en middag, som Seinfeld.
Mina vänner äter middag.
Jag ska komma in i slutet av middagen, som Seinfeld gjorde.
"Okej.
Ingen går nånstans,
för ni ska få en överraskning ikväll.
Vi ska äta stenugnspizza ikväll."
Man hör hur det mumlas i rummet.
"Vad fan snackar han om? Jag äter inte pizza från nån sten."
Alla på min fest är svarta. Det är svarta människor.
"Beställ från Domino's. Äter inte den skiten."
Jag sa: "Jag vet vad ni tänker."
"Hur många ostar?"
"Sju olika ostar."
Mer mummel. "Jag är laktosintolerant. Jag äter inte all jävla ost.
Man har bara så mycket ost på makaroner.
Jag tänker inte äta det. Vad är hans problem?"
Jag sa: "Alla reser sig. Vi går ut,
för det är där stenugnspizzan finns."
Mer mummel. "Det är svinkallt ute. Jag går inte ut."
Svarta människor har svar på allt.
"Jag tänker inte göra det. Jag går inte ut."
Jag sa: "Kom igen, säg det med mig:
'SUP.'"
Min vän Jamal sa där bak:
"Har du SUP där ute, så går jag ut."
Na'im sa: "Vad fan är SUP?"
Han sa: "Det är nån stor underbar punani. Jag går."
Jag sa: "Nej, Jamal, det är ingen stor underbar punani."
"Jo, det är vad SUP står för."
"Nej." "Jo. Jag var med dig.
Vi var i Atlanta, den stora slynan sa:
'Vill du se min SUP?' 'Va?'
Hon sa: 'Stora underbara punani.'
Vi började ge henne dricks."
"Jag har inga dollarsedlar men vill se den igen."
Alla gick.
Fick aldrig tillfället.
Jag fick inte mitt tillfälle.
Ha i åtanke att jag ville det.
Jag ville bli känd för nåt annat än mitt kändisskap.
Ville bli känd som Kevin Hart,
stenugnspizza-killen, och ögonblicket var borta.
Fick hitta en ny hobby.
Sökte efter en ny hobby, också.
Jag cyklade ett tag.
Kom flera kilometer på cykeln.
Men jag slutade. Skälet till detta är
att jag inte gillade hur kuken såg ut i dräkten.
Jag såg ut att ha en fitta. Ogillade det.
Det och mina långa kulor var en dålig kombo.
Det såg bara inte rätt ut.
När man stannar för rött får man klicka ur sig.
Man måste släppa loss den. "Hej, läget."
Bilar saktade in.
"Vad fan saktar du in för? Iväg med dig! Sluta titta."
En kvinna saktade in. Kl. 07.00.
Jag sa: "Stick härifrån. Jag vet vad du vill ha.
Gatflicka. Försvinn härifrån.
Här finns inga kukar till dig. Försvinn, gatflicka.
Försvinn härifrån."
Jag började med boxning.
Boxningen blev en hobby.
Började boxas för att jag kände
att det var nåt jag kunde bli bättre på varje dag.
Varje dag kunde jag bli bättre.
Det var jag mot mig själv.
Hittade en tränare.
Han hade lärt upp otroliga talanger.
Golden Glove-boxare.
Junior-OS… Det var så mycket, lättviktsmästare.
Jag sa: "Du jobbar inte, men du får bra betalt för att träna mig."
Han sa: "Då ska jag göra dig till den bäste."
Jag sa: "Nej, tack.
Det vill jag inte. Jag vill bara bli bra."
Han sa: "Visst." Han blev min tränare.
Jag måste säga att han var jävligt bra.
Gjorde mig bra.
Sa saker jag aldrig trodde jag skulle höra.
Jämförde mig med boxare jag aldrig hört om.
Sa att jag påminde honom om en boxare som hette Lefty Lou Earl.
Han sa: "Vet du vem det är?" "Nej, det gör jag inte."
Han sa: "Jag har ett band."
"Har du VHS-spelare?"
"Nej, det har jag inte."
Jag skrattade när han undrade.
Han liksom…
Som att jag låg efter.
"Otroligt att du inte har en sån."
"Varför har du en VHS-spelare?"
Jag hade en av de bästa jabbar han sett.
"Din jabb påminner om en blixt som kommer från dina skuldror.
Blixt som kommer från dina jävla skuldror."
Han sa: "Tänkt på att boxas?" "Nej."
"Sparrande, då?" Jag sa: "Nej, men jag kan göra det."
"Bra. Imorgon kl. 06.00. Jag ordnar det.
Du måste se hur bra du är."
Kl. 06.00 kommer jag till gymmet.
Där är en kille i min storlek.
Han har huvudskydd, suspensoar, tandskydd.
Sätter på mig allt. Sätter vaselin på mitt huvud och skydden.
Jag sa: "Varför detta?" "Så att slagen glider av."
"Vi sa aldrig… Okej.
Vi diskuterade inte det, men okej.
Om det är vad som krävs, så."
Han blir klar, går ur ringen.
Jag sa: "Men han då?"
Han sa: "Lugnt. Behövs inte."
"Okej."
Konstigt. Okej, visst.
Jag hänger med.
Han sa: "Vi gör tre enminuters-ronder.
Ingen är här för att skada nån.
Ha det så roligt. Ta det lugnt."
Han ropar: "Var snäll mot honom."
Jag antar att han pratar med mig. Så måste det vara.
Jag skriker: "Visst."
Och så ett självsäkert skratt.
Vi går till våra hörnor. Klockan ringer.
Jag visar att jag kan slåss.
Det syns på hur jag håller skuldrorna.
Se hur jag rör mig.
Mina fötter är isär.
Se på fotarbetet. Se hur jag rör mig.
Det blir ingen enkel match.
Ja, du ser det. Han är plattfotad.
Han står inte ens stadigt. Jag ska spöa honom.
Mitt självförtroende ökar när jag studsar runt.
Coachen säger: "Sluta leka. Släpp loss händerna."
Okej.
"Fråga och du skall få svar."
Hoppas han har väderkanalen,
för han ska få se på blixtar.
När man jabbar tar man ett steg.
Tar ett steg och svingar.
Byter position. Varje gång.
Så gör man.
Tar steget. Vänder på den. Här är jag.
Här är den. Jag ska vända på den.
Passa dig. Här kommer den.
Den kommer. Här. Jag är här,
men ska ta mig hit. Här är jag,
men jag ska komma dit. Passa dig.
Här är jag. Innan jag gjorde det…
…slog han mig.
Jag tappade synen direkt.
Direkt. Jag blev blind direkt.
Kunde inte se nåt. Allt var svart.
Man kan få hjärnskador eller dö av ett slag.
Jag tappade min jävla syn.
Jag kan inte se längre.
Ser inget. Fick panik. Vände mig om.
Jag är känd för det här draget.
Jag slår bakåt. Jag har pratat om det förut.
Jag slår baklänges. När jag får panik, slår jag.
Min coach sa: "Jabba!"
Jag sa: "Varför det, lögnare?"
Det är bara blixtar om han är stormjägare.
För det här är löjligt.
Jag är blind. Ser ingenting.
Jag är blind.
"Ring i klockan, för fan."
Klockan ringer.
Jag måste följa hans röst till hörnan.
När jag kommer dit säger min coach:
"Vad är det?" Jag sa: "Jag är blind."
Han lyfte bara upp huvudskyddet…
När han slog mig slog han ner skyddet för ögonen på mig.
Det var svart, så jag såg bara på baksidan av det.
"Varför tog du inte upp det?"
Jag sa: "Vi gjorde aldrig det på träningen.
Du satte nog för mycket vaselin på mig.
Det var därför allt gled.
Det gled runt över hela ansiktet. Jag vill inte mer."
"Så du slutar?" "Säg inte så.
Vill bara göra nåt annat."
"Vad ska du säga?"
Jag sa: "Jag pratar aldrig mer med honom.
Min advokat får honom inburad.
Han kommer få skaka galler efter detta.
Det här var ett överfall.
Överfall på högsta nivån."
Jag slutade. Slutade med boxning den dan.
Gick därifrån. Kom aldrig åter.
Senare kollade jag upp vem Lefty Lou Earl var.
Jag hittade en kille.
Jag ville veta vem han var.
Vem jämför du mig med?
Efter den boxningsuppvisning jag gav
ville jag se vem som var som jag eller som jag liknade.
Lefty Lou Earl var enarmad.
Han var handikapp-boxare.
Han vann en av trettioåtta matcher.
Han vann på grund av diskning.
Han blev knockad och sen sparkad i ansiktet.
Därför vann han.
Han hade pipig röst.
Min coach talade om min röst hela tiden.
Det hade inget med stilen att göra.
Han jämförde mig med en handikapp-boxare.
Jag vet att jag får mycket skit efter det skämtet från enarmade.
Jag säger: "Bojkotta mig. Jag vet inte."
De kan inte protestera så mycket
för de orkar inte hålla plakaten.
För de har bara en…
De kommer bli trötta. De får sänka armen.
Koordineras det inte
med lika många höger- som vänsterarmade,
får de inte fram budskapet om bojkott.
Så… Det är goda nyheter.
Jag klipper bort det.
Vi klipper bort det. Jag bojkottas för det.
Fan heller. Jag är i mitt hem. Jag får säga vad fan jag vill.
Det är ett skämt.
Bara ett skämt.
Jag var glad efter all sparring för det var första tecknet på
att jag var mig själv igen.
Jag började sparra efter min olycka.
För ett år sen var jag med om en bilolycka.
Det var nära att jag dog.
Nästan förlamad. Mycket hände.
Snabb vända på sjukhuset. Tänkte över mycket.
Så nu kan jag fråga er saker
som jag vet att ni inte tänkt på.
Fråga nummer ett, har ni en rövtorkare i ert liv?
Tänk på saken.
En rövtorkare.
Nån som torkar er i röven
om allt går åt skogen för dig.
Man tror inte man behöver en förrän man gör det.
Efteråt var jag inte på toa på åtta dar.
Jag hade förstoppning.
Skrevs inte ut förrän jag varit på toa.
Måste se så organen funkar.
Jag hade nån vid min sida varje dag.
På dag nio var det en lucka på 20 minuter då jag var ensam.
Det kändes som om nån kastade
en dynamitgubbe i min mage och den exploderade.
Ojdå.
Oj, jag måste på toa.
Jag måste gå på toa.
Kan inte röra ben eller armar.
Det är ingen där.
Jag ringde på hjälp. "Hjälp!
Hjälp.
Kan nån skaffa hjälp?"
José kom springande.
Han var en 60-årig mexikansk sjuksköterska.
"Vad händer, min vän?"
"José.
Jag måste på toaletten, nu.
Jag måste på toa nu."
"Okej, jag har dig. Jag tar hand om dig."
Tog tag i mina ben, min överkropp,
och satte mig på toaletten vid sängen.
När han gjort det tar han två stora kliv bakåt,
korsade armarna, såg mig i ögonen
och gungade så här.
"Å, nej.
Vad fan är det här, José?
Jag måste på toa. Varför är du kvar?"
Då gick det upp för mig: "Herregud, José ska torka mig i röven.
Botten är verkligen nådd nu.
Det kan inte bli värre än så här."
När jag säger det beslutar sig José för att försöka få mig glad.
"Ingen fara, jag torkar dig ordentligt.
Jag ska torka dig ordentligt.
Ingen fara. Du är i goda händer. Jag ska torka dig."
Just då tror jag inte det är sant.
Jag förstår inte vad som händer.
Jag kan inte hålla mig. Jag bajsar.
José hejar på mig. "Bra.
Du måste få ut det.
Åtta dagar är lång tid för alla."
Jag är färdig, José tar min arm och rullar över mig.
Han börjar torka röven.
Då rinner en tår ner för kinden.
Jag gråter.
Skälet är för att mina armar och ben var förlamade.
Men jag förstår inte
varför Gud lämnade kvar känsel i röven på mig.
Varför inte förlama den?
Varför låta mig känna vad som sker?
I min lägsta punkt i livet, varför känna José torka mig?
Gråter okontrollerat nu.
José beslutar sig för att säga nåt mer.
"Det är lugnt. Det är galet, jag vet.
Förställ dig hur jag känner.
Otroligt att jag torkar Kevin Harts röv.
Det är galet.
Det är min första kändisröv."
Det har varit en så otrolig kväll med jävla komedi.
Det har varit en så bra kväll.
En så bra, intim kväll. Vi har delat så mycket.
Jag älskar det. En sån annorlunda vibb. En behaglig och sexig vibb.
Vad viktigare är, det var en vibb jag fick vara mig själv i,
men jag vill inte att ni ska gå med bara lite skratt efter skämt.
Jag kan ge er mer.
Jag vill att ni ska känna mig för mer.
För jag har mer.
Med det sagt,
jag hoppas att ni är redo för lite SUP.
Ta fram SUP. Ja. Stenugnspizza till alla.
SUP! Ja, precis. Jag har SUP till er.
Jag ser dig!
-SUP! -SUP!
Ja! Tack så mycket! Vilken otrolig kväll.
SUP!
Vad är det?
-Jag drömde en sjuk dröm. -Herregud.
-Den var sjuk. -Ingen fara.
Nej. Jag drömde att jag var på en scen,
och gjorde stand-up om sånt jag aldrig skulle säga.
Jag kallade min dotter för hora. Kallade min son dum.
Jag sa att jag inte gillar privatskolor och det växtbaserade samhället var galet.
Jag tog dem igenom en lång scen där jag sa att jag var hos Seinfeld.
Jag har aldrig varit hos honom. Jag sa…
Somna om igen. Du drömde bara en mardröm.
-Bara en mardröm, va? -Ja.
Det var bara en mardröm.
Somna om, snälla.
Har du ätit SUP?
Nej?
TILLÄGNAT DE LIV SOM GÅTT FÖRLORADE PÅ GRUND AV SOCIAL ORÄTTVISA
Undertexter: Mattias Backström