Downloaded from YTS.MX
ORIGINALNI NETFLIXOV HUMORISTIČNI SPECIJAL
Official YIFY movies site: YTS.MX
20.25 REZIDENCIJA HARTOVIH
-Yo. -Što ima?
Tražio sam vas po cijeloj kući.
Odmaramo.
Idem dolje obaviti nešto. Što ima, majstore?
Napisao si zadaću?
-Ne. -Gledaj me u oči.
Lažeš.
Dovrši zadaću. Prestani me muljati.
Zo, daj tati dva.
Daj bum.
Bum! Daj glavom.
Daj pusu.
-Zašto me gledaš? -Volim te.
-Daj mi pusu. -Dobro.
-Volim te. -Heaven, završila si?
Da, većinu.
Vidimo se kad se vratim.
-Bok! -Bok.
Bok, tata.
Tata će se dobro zabaviti.
VESELE PRAZNIKE ŽELE VAM HARTOVI
NAJBOLJI TATA
Velika kockica leda. Da probam.
Da.
Hej.
Ajme!
Najveći ikad. Legenda.
Nadahnuće.
Moj čovjek.
Baš lijepo.
O, čovječe!
Pa, hvala vam.
Hvala vam!
Cijenim to. Prestanite. Sjednite.
Sjednite.
Cijenim to. Hvala.
Zdravo.
Bok.
Mogu reći zdravo. Prvi put da je ovako intimno s publikom.
Mogu vas pozdraviti i vi mi možete odzdraviti.
Ponovit ću to. Zdravo. Kako ste? Dobro?
To je dobro. Sviđa mi se.
Ovo mi izgleda dobro.
Ovo izgleda dobro.
Pričao sam viceve na mnogim različitim mjestima.
Bio sam na stadionima, u arenama, kazalištima.
Ovo mi izgleda dobro u udobnosti mog jebenog doma. Hvala.
Hvala.
Vraćam se na osnove.
Želim vam objasniti zašto sam u svojoj kući.
Ovdje smo s razlogom.
Više mi nije ugodno
nigdje osim u mojoj kući.
Jebeno sam iskren s vama. Nije mi ugodno
nigdje osim u mojoj kući.
I to iz mnogih razloga.
Pozabavimo se njima. Suočimo se s neugodnim problemom.
Prvi razlog, COVID.
COVID.
Gdje ste sad? Gdje vam je razina panike?
Visoko? U sredini? Nisko? Gdje ste? Budite iskreni, recite.
Sredina? Visoko? Nisko? Pomalo visoko? Malo?
Novost! Bio sam zaražen!
Tako je, imao sam VID.
VID-19 bio mi je u sustavu.
U početku kad to nije bilo kul, kad to nije bio trend.
Bili smo ja i Tom Hanks, samo nas dvojica.
Morao sam to tajiti,
jer je Tom Hanks puno veća zvijezda od mene
pa bi zasjenio moju jebenu objavu.
On je Forrest Gump. Ne možeš pobijediti Forresta Gumpa.
Nemam šanse pobijediti Forresta Gumpa.
Da je netko manje bitan, sredio bih ga samo tako.
David Hasselhoff. Jebeš Davida Hasselhoffa.
Nikoga nije briga za Davida Hasselhoffa.
Bum! Rekao sam to.
„I Kevin Hart je zaražen. Spasite Kevina Harta. #VID.“
Znate zašto to zovem VID?
Jer je najsličnije SIDI. Zvuči jednako opasno kao SIDA.
VID. „Imaš VID? Jebote, čovječe.“
„Imam VID.“ „Imaš VID? Sranje!“
„Molim se za tebe. Imaš jebeni VID.“
Nisam znao da ga imam.
Nisam znao, čovječe. Nisam imao nikakve simptome.
Groznicu, glavobolju, bolove, ništa.
Moja je žena izgubila osjet okusa i mirisa.
Rekla mi je: „Mislim da sam zaražena. Idemo se testirati.“
Rekoh: „Pa, mi nemamo problem.“
„Ti imaš problem. Zašto se ja moram testirati?“
„Okus i miris mi je u redu. Zašto se ja moram testirati?“
Natjerala me da zovem doktora u kuću.
Oboje nas je testirao i rekao: „Oboje ste pozitivni.“
„Sereš! Nema šanse da sam pozitivan.“
Odmah sam dvaput dodirnuo nos.
„Bih li mogao ovo?“
„Da imam VID, bih li mogao ovo dvaput zaredom?“
Ne možeš dodirnuti nos s VID-om. Svi to znaju.
Rekao je: „G. Hart, ozbiljan sam. Pozitivni ste.“
To je odmah uzrokovalo uzbunu u kućanstvu.
Ja i žena odmah smo se posvađali.
„Tko je donio VID u ovu kuću?“
„Tko je to bio?“
Saznali smo što mislimo o prijateljima.
„Kriva je ona kuja Pam s kojom se družiš.“
„Ima prljave noge.“
„Stopala su joj prljava. Raznijela je VID po cijeloj kući.“
„Pam prljavih stopala je kriva.“
„Donijela je VID u ovu vražju kuću.“
„Odmah peri tepihe.“
Doktor me smirivao: „Smirite se, Kevine.“
„Proći će za deset do 14 dana. Opustite se.“
„Družite se. Pijte čaj.“
To mi je doktor rekao u lice.
„Pijte čaj.“
Šalite se?
„Imam jebeni VID, doktore!“
„Kako će mi čaj pomoći?“
„Gdje mi je respirator?“ To sam ga pitao. „Gdje je?“
„Trebao bih dobiti respirator. Svi to znaju.“
„Ako imaš VID, dobiješ respirator. Tako pišu u blogovima.“
„Bit ćete dobro, g. Hart.“
Kad mi je to rekao, razina panike se spustila.
U početku sam bio na najvišoj razini.
Bože.
Kad sam to čuo,
Bože moj, nisam znao što ću.
Natočio sam gorivo u sva jebena auta.
Morate moći pobjeći
jer se smradovi pretvaraju u zombije.
Bojao sam se.
Kupio sam svu vodu i WC papir koje sam našao.
Ne znam zašto smo navalili na WC papir.
Zašto je WC papir tako poseban?
Nitko mi nije rekao.
Od VID-a ti se sere? U čemu je stvar?
Kupili smo sav WC papir.
Pokupovao sam sve suhe rezance!
Poludio sam za maskama.
U početku nisam znao koju masku kupiti.
Imao sam običnu pa mi je prijatelj rekao:
„Ta maska nije dobra, VID ulazi kroz nju.“
„Ta te maska neće zaštititi od VID-a.“
„Jebote!“
„Ozbiljno?“ „Ozbiljno. Moraš nabaviti N95-ice.“
„O, sranje.“
Preko interneta sam naručio sve N95-ice koje sam našao.
Potrošio sam 20 somova na N95-ice.
Dan poslije izađem van i vidim tipa s grudnjakom na faci.
Nije imao ni…
S naramenicom. Koji kurac? To nije N95.
To je mali grudnjak. Koji kurac?
Nije potrošio 20 somova na to. Nema šanse.
Netko me prevario, čovječe.
Žena mi je izravno rekla: „Znaš što?“
„Ovo ti je pomutilo um. Moraš izaći iz kuće.“
„Moraš izaći iz kuće.“
Rekoh: „Izvan ove kuće nema ničega za mene.“
„Ničega. Nema razloga da izađem iz kuće.“
„Nema šanse.“
„Stvari koje su izvan ove kuće ne zanimaju me.“
„Vani su ljudi, a ne volim ljude.“
Istina je izašla na vidjelo. Više ne volim ljude.
Pobijedili ste. Razbili ste me.
Jebeno ste pobijedili, čovječe.
Znate kako?
Jer ste uspjeli upropastiti najbolji posao na svijetu.
Nekoć je slava bila najtraženiji,
najbolji posao na planetu.
Ako je niste imali, htjeli ste djelić.
Htjeli ste malo.
Dobio sam je. Došao sam do najviše razine
i onda ste me sjebali i to dobro.
Ova me generacija dobro sjebala.
Sve mora biti kompromitirano.
Sve se mora snimiti u ovoj generaciji.
Ako nije snimljeno, nije se dogodilo.
Tako živi ova generacija.
Reći ću vam nešto najstrašnije što ste mogli učiniti crncu 1986.
ako vas zaustavi murja.
Najstrašnije je bilo reći crncu da ste ga snimili.
Ako su vam prišli federalci: „Snimili smo te.“
„Ideš u zatvor.“ Usrao bi se. „Što? Tko? Ja?“
„Snimljen?“
Počeo bi plakati.
„Jebeno sam snimljen.“
„Svi idete u zatvor. Svi ste snimljeni.“
Rekao bi svima: „Izađite Calvine, Marcuse, Terrence.“
„Sredili su nas. I ti Anthony.“
„Rekli su da smo snimljeni. Idemo u zatvor.“
„Idemo u jebeni zatvor.“
„Snimljeni smo.“
Samo su to morali reći: „Snimljeni ste.“
Najstrašnija stvar.
Vi ni ne shvaćate da ste vi federalci… besplatno.
Ni ne plaćaju vas. Besplatno.
Cijeli dan tužakate ljude.
Gomila jebenih cinkaroša. Odvratno.
Odvratno.
Išao sam u McDonald's… Istinita priča.
Idem u McDonald's.
Idem u drive-in.
Želim Big Mac. Nisam ga jeo već dugo.
Uzbuđen sam zbog tog jebenog Big Maca.
Bože, jedva ga čekam pojesti.
Dobijem Big Mac. Uzbuđen sam. Stanem na parkiralištu.
Počnem tamaniti taj Big Mac.
Razvaljujem ga. Imam ga po licu, posvuda.
Jako sam sretan.
Pogledam lijevo, a neka žena me snima kroz prozor.
Rekla je: „Snimila sam te.“
Poživčanio sam. „Koji kurac radiš?“
Rekla je: „Ali snimila sam te.“
„Koji kurac misliš? Što radim?“
Bio sam tako živčan da sam bacio hamburger. Samo sam ga bacio.
Uzeo sam mobitel, otišao na Twitter i ispričao se preko društvenih mreža.
Napisao sam: „Žao mi je.“
Ispričao sam se jer sam prije dva dana objavio
da prelazim na biljke. Tek sam to izjavio.
Taj snimak naštetio je svemu za što sam se zalagao.
Morao sam se ispričati biljnoj zajednici.
Postao sam saveznik.
Donirao sam, protestirao, činio što sam mogao.
Fotkao sam se pored krava. Mnogo toga.
Ne sviđa mi se u što ste me pretvorili.
Ne sviđa mi se. Više mi nije ugodno.
Promijenili ste me.
Jebote!
Promijenili ste me, čovječe.
Jako su dugo slavni gledali na ljude kao na čudake.
„Te su pizde nekad čudne, čovječe.“
„Ljudi su čudni.“ Tako smo gledali na ljude.
Vi ste to promijenili. Mi smo sad čudni.
Mislite si: „Koji je njemu kurac?“ Mi smo čudni.
Ne znam se ponašati u javnosti. „Hej, zašto buljiš?“
„Što je, čovječe?“
Mislim da svi znaju. „Vadi ruke iz džepova.“
„Što je, čovječe? Daj.“
„Koji ćeš mi kurac učiniti? Hoćeš li me pojesti? Daj.“
„O čemu govoriš? Nitko se ne brine za tebe.“
„Glupost. Vidi onoga kako me gleda s naočalama.“
„Znam kad netko misli da sam večera. Pokušavaju me pojesti.“
Stalno ludo optužuju.
Gubim razum.
Ludim.
Zbog vas živim kao uspješni diler.
Istinita priča. Nekad ste se,
ako ste htjeli doći kod mene, morali skinuti.
Ući u jebeni bazen.
Kako da inače znam da niste ozvučeni? „S kime ste?“
„E! People? S kime ste?“
„Došao si po priču za tabloide. Ne vjerujem ti, tata.“
„Ja sam ti tata.“ „Šuti, kujo!“
„S kime si razgovarao, tata? Uđi u bazen.“
„Razgovarajmo na dva metra dubine.“
„Promijeni to. Idi na metar dubine. Ne vidim. Na metar.“
Tu sam.
Žena mi ponavlja: „Dušo, stariš.“
„Ljutiš se, nervozan si. Moraš izaći i doći k sebi.“
„Moraš se vratiti na staro. Ne možeš ovako živjeti.“
Odlučio sam opet izvoditi stand-up. Rekoh: „Imaš pravo.
Moram se vratiti stand-up komediji.“ Tako sam došao k sebi.
Rekao sam prijateljima da ću se vratiti komediji.
Pitali su: „Opet ćeš govoriti o ženi i djeci?“
Rekoh: „O čemu drugome?“
Nemam ništa drugo.
Sve kuje su pobjegle nakon snimke seksa.
Svaka kuja koju sam imao je otišla.
Svaka. „Kamo ćeš, Lorraine? Gladys? Earl?“
„Kamo ćete?“
Staromodna imena jer sam imao starije kuje.
„Vrati se, Ethel. Daj, čovječe.“
„Nemoj mi ovo raditi.“
„Magnuse, daj, molim te.“
„Molim te, nemoj.“
„Loretta, ne smiješ otići. Daj.“
Što još imam?
Moram.
Moram govoriti o svojim klincima.
Moram. Dio su moje svakodnevice.
Ne znam o čemu drugome govoriti,
osim o stvarima koje proživljavam svaki dan.
Klinci su svaki dan sa mnom.
Dva tinejdžera, jedan trogodišnjak i beba koja stiže uskoro.
Uskoro, za koji jebeni dan.
Uskoro bacam muda u smeće. Neću više jebenih beba.
Bacam ih s krova nakon ove jebene bebe.
Uzet ću muda i baciti ih s jebenog krova.
Malo sutra
će još jedno dijete izaći iz ovih muda.
Lažete ako kažete da je moje.
Muda idu u smeće nakon ove bebe.
Bliži sam s kćeri nego ikad prije.
Moja je kći luda za dječacima.
Luda za dječacima.
Moram glumiti da mi se to sviđa.
Ne sviđa mi se, ali moram glumiti.
Sviđa mi se što u mojim specijalima
možete pratiti rast moje jebene djece.
Vidite njihov razvoj.
Sve su starija.
Kći mi je rekla da u njezinu školu ide neki Matt.
„Tata, sviđa mi se Matt. Baš je sladak.“
„Nasmijava me. Želim ga.“
„Koji to kurac znači?“
„Što to znači?“
„Želim ga. 'Koji kurac govoriš, djevojčice?'“
„Da mu kažem?“ „Ako to osjećaš, reci mu.“
Ode u školu, kaže mu što misli, vrati se:
„Tata, Bože. Pogodi što.“
„I ja se sviđam Mattu. Hodamo.“
„Bravo, dušo. Baš sam sretan.“
„Daj neka to ostane onako dječje.“
„Dobro, tata.“
Vrati se kući za dva dana.
„Tata, više mi se ne sviđa Matt. Sad mi se sviđa Rob.“
„Zgodniji je, nasmijava me. Njega želim.“
„To se događa. Misliš da ti se netko sviđa
pa upoznaš nekog drugog i shvatiš da ti se taj drugi sviđa.“
„To je život.“
„Kreni dalje. Budi iskrena s drugom osobom.“
„Dobro, tata, volim te.“
„Neka ostane dječje.“
Prođe tjedan dana. „Tata, više mi se ne sviđa Rob.“
„Sad mi se sviđa Tim.“
Isti tren pomislim:
„Moja kći je drolja. To rade drolje.“
„To rade drolje.“
Preda mnom se ponaša kao drolja.
Odmah sam nazvao jednu drolju koju sam poznavao.
Pitao sam je li tako i njoj počelo.
Tri dječaka jedan za drugim. Rekla je: „Da, isto.“
„Ubrzo sam prebirala muda u kupaonici.“ Što se događa?
Neću da ona prebire muda, moram je spasiti.
Moram vidjeti te dječake.
Otišao sam u školu vidjeti kako izgledaju.
Vidio sam ih.
Prvo Matt. Moram biti iskren.
Šarmantan je. Sjajna osobnost.
Shvaćam zašto joj se Matt sviđa.
Šarmantan klinac. Shvaćam.
Osobnost, duhovitost.
Shvaćam zašto ti se sviđa Matt.
Zatim je došao Rob.
Nisam više pogledao Matta. Zaboravio sam na njega.
Tko je Matt? Rob je bio drukčiji.
Strašna osobnost.
Imao je žar, stil.
Koristio je ruke kad je govorio.
Ovaj mali ima nešto.
Shvaćam zašto joj se ne sviđa Matt.
Onda je ušao Tim. Nosio je kožne hlače…
i Heelysice.
Morate biti samopouzdani da nosite kožne hlače u srednjoj.
Crni klinac u kožnim hlačama.
Nikad nisam čuo za nekog crnog klinca
s kožnim hlačama osim Lennyja Kravitza.
On je jedini crnac.
I glasina je da ih je Lenny nosio kao mlad.
Tim je nosio Healysice i proklizao je kroz učionicu.
Isuse Kriste.
Nosio je cigarete. Pitao sam: „Pušiš?“
Rekao je: „To je imidž“, dok je klizio pored.
Jebote.
Današnji su klinci drukčiji.
Moj sin i kći potpuno su različiti.
To me uvijek nasmijavalo.
Uvijek su bili potpuno drukčiji.
Moj je sin… Kako se to naziva… Kako to danas nazivaju?
Kako se danas nazivaju djeca kad su…
Glupa. E, to. Glup.
Akademski se muči.
Mislite: „Nemoj sina zvati glupim.“ Zašto ne? Moj je.
Kakav otac, takav sin.
Nisam ni ja neki pametnjaković. Bio sam glup k'o kurac.
Zasad mi se isplatilo.
Glupost je glavni put u mom kućanstvu.
To je glavni put.
Onda me ljuti jer me stalno zovu iz škole
da me podsjete na obrazovne probleme mog sina.
„G. Hart, opet je dobio jedinicu.“
„Ocjene su mu sve lošije.“
„Želite li razgovarati o ocjenama?“
„Sve su lošije.“ Odgovorio sam: „Ne zovite me više.“
„Ne zovite me u vezi s ocjenama. Zovite njega.“
„Zovite njega. To je njegov problem, ne moj.“
„Koliko znam, ja sam završio školu. Uspješan sam.“
„Ne idem više u školu. On mora proći razred, ne ja.“
„Zovite njega.“
Privatne škole su pomalo čudne.
Ne volim privatne škole, da budem iskren.
Uopće ne volim privatne škole.
Moji idu u privatnu školu. Ne znači da je ja volim.
Mislim da one štite klince od stvarnosti.
Štite vas.
Štite vas od jebene stvarnosti.
Privatne škole…
Privatne škole stvaraju kuje. To mislim. Rekao sam to.
Rekao sam. Neću to poreći. To mislim.
Privatne škole stvaraju kuje.
U zoni sam ugode, danas ću biti otvoren.
Reći ću sve što jebeno mislim.
Znate kad odrasli čovjek koji je išao u privatnu školu dobije udarac?
Odmah traži učitelja.
Samo vam pokaže ovo…
„Ne znam. Zašto?“
Traži nekoga da mu objasni. „Ne znam. Zašto? Što?“
„Moramo imati arbitražu. Kad je sastanak?“
Javne su škole drukčije.
Za državne škole nemate izbora, morate odrasti.
Nemate izbora, morate odrasti.
To je totalno sranje. Samo vas ubace unutra.
Ubace vas. Nitko vas ne pripremi za sranja koja ćete vidjeti.
U državnoj sam školi vidio prvog bijelca.
Nisam znao što je to.
Bio je samo jedan. „Koji je to kurac? Isuse Kriste!“
Mislio sam da je to stormtrooper iz Ratova zvijezda.
„To je jebeni stormtrooper.“
Samo bijelac koji je hodao hodnikom.
Radio sam one zvukove…
„Jebeni stormtrooper, ne?“
„Ne, to je bijelac.“
„Nisam znao. Nitko mi nije rekao što je to.“
Državne škole bace vas u sranje.
Tamo ima svega.
Bijelci, crnci, Meksikanci, Kinezi, Portorikanci.
Debeli, mršavi, gej, hetero.
Prljavi, čisti. Svi su tamo.
Samo vas gurnu unutra. Morate se sami snaći.
Klinci se boje.
Trče učitelju: „Bojim se. Pomozite.“
Učitelj im odgovara: „I ja, kujo.“
„Prošao sam isti detektor metala. I ja se bojim.“
„Leđa prema ormariću, dobro pazi.“
„Što?“
„Nabavi suzavac, stavi ga u plastičnu bocu.“
-„Posipaj ga njime. Tako bih ja.“ -„Da posipam?“
Mislim da privatna škola moje djece ne poštuje moju razinu slave.
Stvarno to mislim.
Kunem se Bogom, rekao sam vam da ću biti iskren.
Ovo je moje kućanstvo. Neću se suzdržavati.
Ne poštuju moju razinu slave.
Vrlo sam skroman tip.
Možda ne djelujem tako nakon one rečenice, ali jesam. Skroman sam.
Ono što se shvaća, ne mora se reći. Znate tko sam. Znam da znate.
Ne tjerajte me da kažem tko sam.
Stavili su me u položaj da moram reći tko sam.
Kad odbacim klince u školu, učitelji okruže moj auto.
„G. Hart, htjeli bismo porazgovarati na trenutak.“
„Uskoro će veliki sajam.“
„Sajam je jednom godišnje.“
„Voljeli bismo
da dočekujete goste ove godine.“
Dao sam joj vremena da prizna da se šali.
Nije to rekla.
Rekoh: „Vi to mene zajebavate?“
„Ne, to je najveći sajam.“
„Voljeli bismo da dočekujete goste.“
„Bili biste sjajni na ovogodišnjem sajmu.“
Prije nego što nastavim, moram nešto razjasniti.
Kao prvo, nemam ništa protiv onih koji dočekuju goste.
Dobro? Ne želim da nakon ovoga izađem iz kuće
i da me dočekate sa znakovima „Otkažite Kevina Harta
jer ne poštuje one koji dočekuju.“
„Otkažite ga jer ih ne poštuje.“
Oni koji dočekuju su nevjerojatni.
Taj je posao potreban. Shvaćam to.
Doživio sam nevjerojatne dočeke.
Jednom su me u Walmartu tako sjajno dočekali…
Ne znam ni odakle se tip pojavio. Samo je iskrsnuo.
Ušao sam, a on: „Dobro došli u Walmart.“
„Došli ste po neke stvari?“ Rekoh: „Koji kurac?“
„Odakle si se ti stvorio?“
„Bolje nešto kupite. Snižavamo cijene.“
Zatim je izveo moonwalk i tako otišao.
Rekoh: „Koji se kurac dogodio?“
„Što je ovo bilo?“ Doček me tako zapanjio
da nisam samo kupio neke stvari,
već sam slomio vrat tražeći tipa na izlasku.
Htio sam da vidi što sam kupio. „Hej, dođi ovamo!“
„Hej, dođi! Želim ti pokazati što sam kupio!“
Došao je i pokazao sam mu vrećicu.
Rekao je: „Kupili ste dobre stvari.“
Izvadio je marker i prešao njime po računu da se zna da nisam krao.
Rekao je: „Vratite se i potražite me opet.“
Rekoh: „Bit ćete ovdje?“
Rekao je: „Ako ne ja, tko će?“ I moonwalk.
Rekoh: „Koji kurac?“
„Ovo je jedan od najboljih dočeka ikad.“
„Sigurno ću se vratiti i potražiti te.“
Ne serem po njima. Samo kažem da nisam morao ići tim putem.
Zaobišao sam to da ostvarim uspjeh.
Ne prilazite mi da dočekujem ljude.
U jednom sam trenutku imao najgledaniji film u kinima.
Bio sam na reklamama na autobusima.
Nemojte me tražiti da dočekujem ljude.
Ima roditelja čija djeca idu ovdje,
koji su bivši glumci i glumice i koje ste mogli pitati.
Carlton iz Princa iz Bel Aira, Alfonso?
On dočekuje ljude.
Njega želite. On dočekuje ljude.
Terry Crews. Njegovi klinci idu tamo.
On dočekuje. Mrda prsnim mišićima na ulazu.
„Dobro došli. Tko želi kartu?“
Kakva kombinacija. Roditelji bi poludjeli.
„Kakva škola.“
„Ja želim karte. Kupit ću sve karte.“
Roditelji bi bili zapanjeni. Ovi su sjajni.
Moja je žena uobičajeno rekla:
„Kevine, smiri se.“
„Saberi se. Stariji si, nervozniji
i ne želiš tu energiju prenijeti na svoju djecu.“
Neću je prenijeti na vražju djecu. Znam da neću.
Ova mi je pandemija pružila priliku da se družim s djecom.
Puno smo se družili. Po prvi sam put shvatio
da su mi djeca malo razmažena.
Malo su razmažena. Ali ne svojevoljno, već zbog okolnosti.
Imam dobru djecu. Sjajna su. Moram biti iskren.
Imao sam sreće. Imam sjajnu djecu.
Zbog okolnosti su malo razmažena.
Na primjer, oduvijek se voze privatnim letovima, a nisu to tražili.
To su dobili rođenjem.
Putuju samo sa mnom.
Prvi su put putovali tijekom pandemije s mojom bivšom ženom.
Išli su u Philadelphiju s mamom posjetiti baku.
Nazvali su me iz zračne luke.
Pomislili biste da su u Bagdadu.
Nikad nisam doživio…
veću razinu panike u životu.
Nazvali su me iz zračne luke: „Tata!“
„Što se događa?“
Kći je rekla: „Uzimaju mi losione i pastu za zube.“
„Što da radim?“
„Moram prolaziti kroz detektore…“
Sin je zgrabio mobitel: „Koji je ovo kurac?“
„Ne daju mi da uzmem torbe.“
„Ne smijem uzeti ruksake, vreće za spavanje.“
„Moram ispod staviti svoje igre. Kako ću ih igrati?“
Rekoh: „Opustite se. Prestanite!“
„Oboje.“
„To se zove osiguranje.“
„To se zove TSA, dobro?“
„To se zove život s vašom majkom.“
„Dobro? Postoji razlika.“
„Postoji pad. U redu je.“
„Stvari se mijenjaju.“
„U redu je.“
„Oboje ćete biti u redu.“
Previdio sam neke stvari jer nikad ne razmišljam o njima.
Kad klinci i ja idemo u zabavni park, obiđemo cijeli park.
Cijeli jebeni park u 30, 40 minuta.
Kako? Nazovem unaprijed. Zaduže nekoga za mene.
Dođemo u park i taj nas otprati
preko reda za svaku vožnju. Radim to godinama.
Upamtite, djeci kažem: „Ovo je zasluženo.“
„Ovo se ne dobiva samo tako.“
„Vaš je otac naporno radio da može ići preko reda.“
„To su pravila. Ne možete samo ići preko reda.“
„Prvo pravilo, kad idemo preko reda,
ne gledajte u oči nikoga u tom redu.“
„Čujete li?“
„Samo gledajte ravno naprijed
i ne gledajte lijevo ili desno dok ne dođemo naprijed.“
„Ljudi će govoriti svakakve ružne stvari
o meni, o vama.“
„Samo ih ignorirajte.“
„Ignorirajte ih jer znate što? U auto smo i idemo doma.“
„Nikad ih više nećemo vidjeti.“
„Znate gdje će oni biti? Još uvijek u tom jebenom redu.“
„Bit će još u tom redu.“
„To je realnost.“
Klinci su to procesirali, shvatili.
Godinama smo tako radili.
Nazvali su me iz zabavnog parka.
Bili su s rođacima i nazvali me na FaceTime.
Javio sam se i vidio da su slabi.
Neuhranjeni, kao da satima nisu jeli.
Imali su ono bijelo sranje u kutu usta.
Jedva su stajali.
„Tata!“
„U redu smo već satima, nismo se ni na čemu vozili.“
„Imamo karte za brzi prolaz, ali ne ide brzo.“
„Možeš li nazvati nekoga? Učiniti nešto?“
Rekoh: „S kime ste?“
„S rođacima.“
„Je li mama tamo?“ „Jest.“
„Daj mi je.“
Mama se javi i kaže: „Hej, što ima?“ „Hej.“
„Šah-mat, kujo.“ Prekinem poziv.
Bio sam brz.
Još nisam ovo rekao svojoj bivšoj ženi,
samo da znate.
Ove će šale doći s cijenom.
Morat ću joj kupiti Tesla kamion.
Nešto će se dogoditi. To je dobra jebena šala.
Dvije dobre šale. Ne mogu ih se riješiti.
Dugo sam ih smišljao.
Moram ih reći. Isplati se čekati posljedice.
Poslat ću joj nekoliko poruka nakon ovoga da vidim što misli.
Moja žena stalno ponavlja isto: „Kevine, sve si stariji.“
„Sve si ljući i nervozniji.“
Jesam sve stariji. Četrdeset i jedna mi je.
Znam.
Kako vrijeme leti?
Imao sam samo 22 godine.
Ne shvaćate kako brzo vrijeme leti.
Pogledajte sve te humoristične specijale,
to je vremenska traka mog života.
Gotovo 16 godina komedije.
Šesnaest godina komedije, to je ludost.
Četrdeset i jedna.
Što se dogodilo?
Stvari se mijenjaju nakon 40.
Čujete o tome, ali ne vjerujete.
Reći ću vam da se stvari mijenjaju.
Najveća promjena za mene,
jaja su mi se spustila. Dulja su.
Jaja su mi dulja. Nisam to htio.
Dogodilo se. Nisam ni znao. Bio sam u kuhinji.
Žena će: „Zašto imaš kockice u stražnjem džepu?“
„Nemam jebene kockice u stražnjem džepu.“
Dodirnuo sam stražnji džep. „Jebote, to su mi jaja.“
„Odakle mi jaja u stražnjem džepu? Što se dogodilo?“
„Koliko sam dugo spavao?“
„Tko me istegnuo dok sam spavao?“
Najvažnije mi je kako sam zadovoljan s ovim godinama.
Dobro sam.
Ozbiljno. Dobro sam. Ne moram mnogo raditi.
Volim biti kod kuće.
Zapravo sam izgradio kuću.
Ja i žena. U njoj smo htjeli živjeti.
Htjeli smo živjeti u ovoj jebenoj kući.
Izgradimo kuću iz snova da ostanemo u njoj, ne da je napustimo.
Žene imaju problem s nečime što se zove jebeno sjedenje.
Ženama je teško sjediti.
Sjedni, jebote.
Ženama je to teško.
Ženina omiljena rečenica je: „Idemo nešto raditi.“
„Što?“ „Nešto.“
„Koji to kurac govoriš?“ „Nešto.“
Muškarci…
Muškarci likuju. „To!“
„Nešto, ne znam. Nešto.“
Znate što je najveći problem moje žene? Ganja prošlost.
Hoće poništiti ono što je učinila prije.
Dame, prenijet ću vam osobnu poruku. U redu je ostarjeti.
Nema ništa loše u tome.
Nema ništa loše.
Prestanite se opirati starenju.
Ljepota starenja je u tome što se možete osvrnuti i shvatiti
sve ono što ste prevladali i učinili kad ste bili mlađi.
To je fora.
Prestanite bježati od toga.
Prestanite to poništavati. Gotovo je.
Jebeno je gotovo.
Neki dan mi je rekla: „Izađimo van.“
„Idemo se razvaliti.“
Rekoh: „Nema šanse. Ne.“
„Zašto bih to htio? Ne.“
„Boli. To me sad boli.“
Ako popijem žesticu, zaglavi mi u prsima na tri do pet minuta.
Lijeva strana mi se zatvori, počnem se tresti.
Moram prdnuti ili usrati se. Ne znam, nešto od toga.
Radim glupe face.
Detaljno sam to opisao svojoj ženi.
Znate što mi je rekla?
„Nikad se ne želiš zabavljati sa mnom.“
Rekoh: „Kujo, opisao sam ti moždani udar.“
„To je moždani udar.“
„To je moždani udar, ugasim se.“
„Nikad se ne želiš zabavljati sa mnom.“
„Nikad ne želiš ništa raditi.“
Nakon četrdesete, izgubite visoku razinu brige.
Jebe mi se.
Moja žena želi izaći, ja ne. „Ti izađi. Jebe mi se.“
„Ozbiljno. Jebe mi se što ćeš.“
Ne na neki zao ili ljut način. Ozbiljno. Jebe mi se. Idi!
„Dobro se zabavi. Idi!“
Dame, ako ne znate kako to postići, to je vaš problem.
Kad biste mogli postići tu mušku energiju da vam se živo jebe,
Bože moj, svijet bi bio bolje mjesto.
Bio bi bolje mjesto. Ali vi ne znate kako to postići.
Uvijek tražite neki kurac jer…
Ne možete to procesirati. Ne možete to shvatiti.
Reći ću vam koji je vaš problem i slušajte me dobro.
Evo što jako naljuti ženu.
Naljuti vas ako vam muškarac ne pokaže reakciju
kakvu mislite da biste vi pokazale njemu.
Ponovit ću vam to.
Dame, naljuti vas ako vam muškarac ne pokaže reakciju
kakvu mislite da biste vi pokazale njemu.
Zato uvijek tražite neki kurac.
Jer s druge strane mislite: „Meni bi bilo stalo.“
Da.
-„Trebalo bi tebi biti stalo.“ -Da.
Zato to i tražite.
Moja žena to stalno traži.
Želi izaći. „Izađi.“
Ne može samo otići. „Dobro, dušo, idem van.“
„Kul.“
„Idem s curama.“
„Može.“
„Vjerojatno ćemo se razvaliti.“
„Kako god.“
„Ne znam kad ću se vratiti.“
„Ionako ću spavati, u redu je.“
Traži da mi bude stalo. Nema toga!
„Idi!“ Jedva čekam da odeš da mogu jesti čips iz pupka.
Jebe mi se.
„Idi!“
One to ne mogu.
Zato želi isto to od muškarca.
Kao prvo i osnovno,
ne očekujte da budemo bistri i savršeni poput vas.
Ako muškarac izađe i ima preko 40,
tu nema nikakvog plana.
Nema nikakvog programa. Nema nikakvog rasporeda.
Prestanite postavljati pitanja jer nemamo odgovore.
Muškarci su krivi za neke vaše nesigurnosti
zbog stvari koje su nekad radili i ja sam kriv,
ali nakon četrdesete to ode.
Ode. Jebe nam se za sve. Nije nam stalo.
Prestanite tražiti stvari.
Rekao sam joj… Jednom sam rekao da idem van.
„Dušo, idem van.“ „Kamo ideš?“
„Još ne znam.“
„Tko ide s tobom?“
„Tko god dođe, ne znam.“
„Što ćete raditi?“
„Pokušavam to smisliti. Ne znam što ćemo.“
„Idete jesti?“
„Nadam se, gladan sam. Nisam jeo.“
„Kad se vraćaš?“ „Kad završimo.“
„Koji se kurac događa?“
„Dobit ću ocjenu? Što je ovo? Nemam odgovore.“
„Ništa ne znam. Prestani me ispitivati.“
Ne mogu se nositi s tim.
Ponekad imate visoku razinu nesigurnosti
koja se ne isplati, dame.
Jednom smo se posvađali.
Jebeno smo se posvađali.
Dva razloga. Prvo, pitala me to važno pitanje.
Morao sam objasniti da ne znam.
Još nešto. Kad muškarac kaže: „Idemo van,“
nađemo se na parkiralištu i onda se dogovaramo što ćemo.
Imamo još jedan sastanak.
„Koji je plan?“ „Mislio sam da ti znaš.“ „A ja da ti znaš.“
„Nitko nema plan? Odoh. Neću ostati ovdje nizašto.“
Odem kući, naspavam se. Dođem ranije kući.
„Došao si ranije jer si bio s kujom.“
„Nisam!”
Bio sam na parkiralištu Home Depota 45 minuta…
i razgovarao ni o čemu pa sam došao kući.“
Ne volim se svađati.
U godinama sam kad se ne svađam, samo odem.
To mi je novi potez.
„Svađaj se sama. Vratit ću se.“
„Vratit ću se.“
„Nadam se da će ti ponestati energije.“
To je moj jebeni potez.
Posvađali smo se u 7.00 i otišao sam.
Nazvala me dok sam vozio.
Rekla je: „Vjerojatno ti neka puši.“
U 7.00?
Koja je kuja tako ambiciozna da u 7.00…
puši kurac?
S kakvim dnevnim kujama misliš da imam posla? Isuse!
U 7.00 pušačica je na slobodi, to te brine?
Što to čitaš?
U kojem to blogu pišu o pušačicama u 7.00?
„Pazite na svog muškarca!“
„Od 7.00, pušačica vreba!“
„Hvala, curo.“
„Vidjela sam je…“
„Vidjela sam je na sigurnosnoj kameri.“
„Vani traži pimpeke.“
Došla je…
„Vidjela sam kako traži pimpeke na sigurnosnoj kameri.“
„Negdje traži pimpeke.“
Moja sranja su nestvarna.
Ženine nesigurnosti su nestale kad je pročitala moj grupni chat.
Dame, ako imate muškarca starijeg od 40,
uzmite mu mobitel i pročitajte grupni chat.
Učinite to!
Stariji od 40? Učinite to.
Mlađi od 40?
Ne preporučam, kockate se.
Jebeno se kockate.
Četrdeset i više? Samo čitajte!
Nikad u životu nećete vidjeti tako nedosljedan i neusredotočen razgovor.
Svi moji grupni razgovori počnu isto.
Svi počnu sjajno.
„Yo!“
„Jeste li vidjeli Rihannino dupe?“
„Kvragu.“
„Sranje.“
„Jebote!“
„Ja sam vidio.“
Nasumična pitanja.
„Ako ponestane maslaca, što mogu staviti na tavu?“
„Što?“
„Ponestalo mi je maslaca.“
„Što da stavim?“
„Kako ti je ponestalo?“
„Ne znam, nema ga.“
Ulijeće još jedna izjava.
„Ja ne smijem jesti maslac. Pogorša mi se giht.“
„Giht?“
„Kad dobiješ giht?“ „Ja sam ga imao.“
„Nisam to znao.“
„Rekao sam vam.“
Ulijeće još jedna izjava.
„Koji je kurac giht?“
Dolazi fotka s medicinske stranice.
Opis gihta i simptomi.
„Jebote, to imaš?“
Onda se pet dana nitko ne javlja.
Nitko ništa ne govori.
Četrdeset i iznad, chat samo zamre.
Nitko ga ne dovrši.
Šestog dana nastavljaju gdje su stali.
„Od čega ti se još pogorša giht?“
Moj prijatelj Joey ne kuži smajliće.
Jednom je mislila da me ima.
Joey je stariji, onaj s gihtom.
Stalno ga zezamo.
„Kujo s gihtom.“
Zezamo ga.
Poludi u chatu.
„Dosta mi je da me stalno zajebavate.“
„Ljuti ste jer lijepo vodim svoj život.“
„Sve sam zdraviji.“
„Idem kupiti gomilu ovoga.“
Stavi pet patlidžana jedan za drugim.
Onda stavi…
Stavi jezik s prskanjem.
Pitam ga: „Koji je ovo kurac, Joey?“
„O čemu govoriš?“
„Napisao si da će ti pet kuraca svršiti po faci.
To si napisao.“
„Nisam!“
„Jesi.“
„Pet patlidžana, jezik, prskanje.“
„Znači da će ti svršiti po faci,
to si napisao.“
Jebeni Joey.
Što ste stariji, to ste izravniji i iskreniji.
Ja i moja žena imamo izravan i iskren odnos.
Vrlo iskren.
Žena mi je rekla:
„Dušo, seks više nije kakav je nekoć bio.“
Meni u lice!
Nije li to gadno?
U mojoj smo kući, nemam problema s iskrenošću.
Meni u lice.
Rekla mi je da mi je seks sve gori.
Znate što sam odgovorio.
„Događa se.“ To sam rekao.
„Događa se.“
Jebe mi se.
Jebenih 41, nemam vremena za jebanje cijeli dan.
Umoran sam.
Ne možete biti uspješni i imati dobar kurac.
Rekao sam to. To mislim.
To jebeno mislim. Neću to povući. Rekao sam.
Ne možete biti uspješni i imati dobar kurac.
Rekao sam joj: „Hoćeš li ovo ili dobar kurac?“
„Ne može oboje.“
„Ne dam ti oboje. Biraj.“
Kad sam imao dobar kurac, bio sam švorc.
Jebao sam se za prijevoz kad sam imao dobar kurac.
Jebao sam se za žetone.
Dosadilo mi je hodanje, moram nekome dati dobar kurac
i srediti si prijevoz.
Bilo mi je hladno.
Ne poznajete me. Ne osuđujte me.
Zbog braka morate u kompromise.
Naći se na pola puta.
Pitao sam je: „Moram biti bolji u seksu?“
„Odaberi datum.“
Na taj datum trebam dati dobar kurac.
Odaberi datum i tada ćeš dobiti dobar kurac.
Odabrala je osmi svakog mjeseca.
„U redu.“
„Bolje se pripremi.”
„Jer ću te razvaliti kao nikad prije.“
„Razvalit ću ti dupe. Točno to.“
Sve je bila šala do tog tjedna.
Postaneš nervozan.
Pitali su me: „Jesi li dobro?“
„Nisam. Moram jebati za pet dana.“
Moram je pojebati osmog.
Pio sam sok od ananasa, jeo celer.
Ne znam što mi se događa.
Znojio sam se. „Kvragu, moram jebati za tri dana!“
Odbrojavanje.
Kao da se približava finale NBA lige.
Stavljao sam led na noge, nisam znao što je.
Došao je osmi i bio sam dobar.
Pružio sam joj dobar kurac.
Hvala na pljesku, cijenim to.
Tužno je što ste mislili da morate pljeskati, ali OK.
„Hvala Bogu, Kevine. Isuse!“
Iskrenost mi se odbila o glavu.
Osmog sam joj dao dobar kurac.
U pravom ženskom stilu, devetog,
pokušala je dobiti još.
Nismo se tako dogovorili.
Rekao sam jedan datum.
Svaki drugi dan može sranje od kurca.
Nemoj očekivati isto.
Nakon što sam otišao spavati, ona se pojavi u 20.30, skroz pijana.
Kasno je.
Pokušava me probuditi: „Ustaj.“
„Hoću malo kurca.“
„Hoću malo onog kurca od osmog.“
To je rekla.
„Hoću kurca od osmog. Daj mi tog kurca od osmog.“
Poludio sam: „Miči se od mene, miči ruke.“
„Dolaziš ovamo kasno i budiš me.“
„Budiš psa.“
Što ste stariji, više vam je stalo do životinja.
„Pas se nije dobro naspavao već dva tjedna,
a ti dođeš i urlaš?“
„Sad sam jako ljut.“
Ja i pas otišli smo dolje spavati.
U sobi za goste. „Neću ostati ovdje s tobom
i s tvojom sebičnošću
jer želiš još tog kurca od osmog.“
„Izgubila si mjesec dana.“
Skinuo sam sljedeći osmi s ugovora.
Znate što me nasmijava?
Kad slušam druge kako govore o seksu.
To mi je dovoljno.
Urnebesno mi je slušati druge kako govore o seksu.
Najsmješnije mi je slušati nećake kad govore o seksu.
Imaju 21 i 22 godine.
To je nešto najsmješnije ikad.
Ali ne nude nikakve informacije,
morate ih izmamiti.
Morate namjestiti zamku i vidjeti hoće li upasti.
U moju upadnu svaki put.
Uđem u sobu, nabrijan.
„Vi još ne jebete.“
Uvijek zagrizu.
„Tko ne jebe?“
Svaki put: „Tko ne jebe?“
„Znam da ne misliš da ja ne jebem.“
„Ja jebem!“
„Znam da ne misliš na mene.“
„Hajde, ujače.“
„Ništa ti ne jebeš.“
„Znam da ne jebeš tako mlad.“
„Jebem, ujače.“
„Reci mi što radiš.“ „Neću ti reći.“
„Ako ti kažem, prepričat ćeš to na nastupu.“
„Ne govorim o tebi, šuti.“
„Zašto bih te stavio u svoj nastup?“
„Imam šale, ne trebaš mi ti.“
„Što radiš? Reci mi nešto najperverznije.“
„Bez osude?“ „Bez osude.“
„Zašto bih te ja osuđivao?“
„Dobro.“
„Najperverznije je bilo…“
„Išao sam u kino s curom.“
„Rekla je da kupim velike kokice.“
„Kupio sam kokice, sjeo, a ona je izbušila rupu na dnu,
rekla da stavim kurac unutra i izdrkala mi s maslacem.“
Rekoh: „Koji kurac?“
Morao sam glumiti da znam što je to.
„Izdrkati s maslacem.“
„Znam to.“
„Izdrkati s maslacem.“
Stariji ste kad postavljate pogrešna pitanja.
„Zašto si uzeo velike i bacio tolike kokice?“
„Trebao si uzeti male.“
„Razlika je 12, 14 dolara, zar ne? Zašto?“
„Maslac nije upao u rupicu?“
„Zvuči kao moguća upala.“
„Tako dobiješ VID. Dobit ćeš VID.”
„Tako ćeš dobiti VID-19 ako stavljaš maslac u rupicu.”
„Ne želiš maslac u rupici.”
Otrčao sam kući i ispričao to ženi.
„Nećeš vjerovati.“
„Terrence mi je rekao da klinci jedni drugima drkaju s maslacem.“
Pitala je: „Još to rade?“
Rekoh: „Koji se kurac događa?“
„Tko si ti?“
Ne želim znati. Zaustavi se.
Bolje da moji klinci to ne rade.
Ako saznam da rade, popizdit ću.
Ne možete ih samo pitati. Opet morate…
Morate namjestiti zamku i čekati.
Jedemo ukusnu večeru kod kuće.
Kažem ženi: „Idemo u kino.“
„Možeš mi izdrkati s maslacem.“
Pogledam ravno u kćer. Ravno u nju.
Buljim u nju.
Nije ni mrdnula. Bila je skulirana i jela.
Nikad nisam bio ponosniji kao otac. Hvala Bogu.
Hvala Bogu da ne zna što je to.
Hvala Bogu.
Okrenem se, a moj sin kaže: „O, da.“
Rekao je: „To!“
„Bolje uzmi velike, tata.“
„Ne želiš maslac u rupici, dobit ćeš VID!“
„Opet. Ne želiš ga dobiti opet.“
„Ne želiš VID dvaput zaredom, tata.“
Moja me žena natjerala da je izvedem na spoj.
Odveo sam je na večeru.
Ne želim se razbacivati imenima, ali šala nema smisla ako…
ne kažem ime.
Išli smo na večeru kod Seinfeldovih.
Nisam nikad bolje jeo.
Hrana je bila nevjerojatna.
Na kraju je došao Seinfeld
i rekao: „Nikamo ne idete.“
„Slijedi nešto posebno. Večeras…
jest ćemo pizzu iz krušne peći.“
Svi su poludjeli.
„Što? Bože! Pizza iz krušne peći?“
„Što?“
Neka ženska je pitala: „Koliko ima sireva, Jerry?“
Jerry kaže: „Sedam različitih sireva.“
„Sedam različitih sireva.“
Ljudi su poludjeli.
Usput, svi su bili bijelci. Svi ljudi su bili bijelci.
Počeli su vikati: „PKP!“
Koji je kurac „PKP“?
„PKP!“
Koji kurac je „PKP“?
Neka bjelkinja se nagne
i kaže: „To je pizza iz krušne peći.“
Rekoh: „O, sranje.“
„O, sranje.“
„Dobro, kužim.“
Seinfeld je izveo neke Talijane. Bili su odjeveni kao pizza majstori.
Počeli su dijeliti pizze i govoriti talijanski…
Ne znam talijanski.
Sad mi je sinulo, dok sam pričao ovu šalu,
da je to bilo rasistički. Ispričavam se.
Svi su bili izvan sebe, jeli pizzu.
„Bože, osjetim sireve, Jerry.“
„Osjetim sireve.“
Donijeli su pizzu i probao sam je.
Nisam mogao vjerovati.
Najbolja pizza u životu.
Imala je nekakvu salatu. Nikad to nisam probao.
Rekao sam ženi: „Ima neka salata gore.“
„Probaj samo.“
Ta se bjelkinja opet nagnula i rekla: „To je rikola.“
„Što?“
„To je rikola.“
„O, sranje.“
Zagrizao sam opet. Navukao sam se. „PKP.“
„PKP…“
Kakva nevjerojatna noć.
Jebeno nevjerojatno, otpočetka do kraja.
U autu sam bio ljut.
Znate zašto?
Jer sam htio to što je Seinfeld imao.
Htio sam taj jebeni trenutak.
Seinfeld je bio poznat kao tip s pizzom iz krušne peći.
Bio je poznat po nečemu izvan svoje slave.
To sam htio.
Naljutilo me
to što su isti ljudi gradili i njegovu i moju kuću.
Nijednom mi nisu ponudili izgradnju krušne peći
u mojoj kući.
To je bio rasizam najviše razine.
To je jebeno rasistički.
Sljedeće sam jutro zvao izvođače.
Napao sam ih: „Pizde rasističke!“
„To što ste Seinfeldu ponudili izgradnju krušne peći,
a meni je niste ni spomenuli, pokazuje koliki ste rasisti.“
„Bolje to ispravite ili ću vam zagorčati život.“
Prekinuo sam poziv.
Nazvali su me: „O čemu vi to?“
„Znate vi o čemu. Crni životi su bitni.“
Opet sam prekinuo poziv.
Došli su isti dan.
Imali su nacrt peći za pizze.
U tjedan dana,
imao sam krušnu peć za pizzu iza kuće.
Htio sam ono što je Seinfeld imao.
Pozvao sam sve prijatelje.
Priredit ću večeru, kao Seinfeld.
Svi su završili s jelom.
Pojavio sam se na kraju isto kao Seinfeld.
„Dobro.“
„Ne idite nikamo
jer slijedi nešto posebno.“
„Jest ćemo pizzu iz krušne peći.“
Čuo se žamor.
„Što ovaj priča? Neću jesti pizzu s kruhom.“
Svi na zabavi bili su crnci. Sve crnci.
„Naruči Domino's. Neću jesti to sranje.“
Rekoh: „Znam što mislite.“
„Koliko sireva?“
„Sedam različitih sireva.“
Opet žamor. „Ne toleriram laktozu. Neću jesti tolike sireve.“
„Toliko sira stavljaš samo na makarone.“
„Neću to jesti. Što on hoće?“
Rekoh: „Svi ustajte. Idemo van
jer je tamo krušna peć za pizzu.“
Opet žamor. „Vani je hladno. Ne idem van.“
Crnci imaju odgovor na sve.
„Neću to, ne idem van.“
Rekoh: „Dajte, ponavljajte za mnom:
'PKP.'“
Moj prijatelj Jamal je ustao:
„Ako vani ima PKP-a, idem.“
Na'im je pitao: „Što je to PKP?“
Rekao je: „Čovječe, ima poveće kurvinske pice. Idem.“
Rekoh: „Ne, Jamale, nema poveće kurvinske pice.“
„Ima. To je skraćeno PKP.“
„Nije. Jest. Bio sam s tobom.“
„U Atlanti je ona kuja rekla:
'Želite vidjeti moju PKP' 'Ha?'“
„I rekla je: 'Poveću kurvinsku picu.'“
„A mi smo joj davali napojnice.“
„Nemam love, ali želim to opet vidjeti.“
Svi su otišli.
Nisam imao svoj trenutak.
Nisam ga imao.
Upamtite da sam to htio.
Ne želim biti poznat samo po slavi.
Želim biti Kevin Hart,
tip s krušnom peći, a taj je trenutak nestao.
Morao sam pronaći novi hobi.
Tražio sam novi hobi.
Kratko sam vozio bicikl.
Skupljao sam kilometre.
Ali prestao sam. I to zato
što mi se nije sviđao kurac u kostimu. Istina.
Izgledalo je kao da imam klitoris.
To i dugačka jaja nisu neka kombinacija.
Nije izgledalo kako treba.
Kad stanete, stopalo ide iz pedale.
Morate se trgnuti, kao: „Hej, što ima?“
Auti su usporavali.
„Koji kurac usporavaš? Gubi se! Ne gledaj.“
Neka ženska je usporila u 7.00.
Rekoh: „Gubi se. Znam što tražiš.“
„Dnevna kuja. Gubi se odavde.“
„Ovdje nema pimpeka za tebe. Gubi se odavde.“
„Gubi se.“
Počeo sam boksati.
Boks mi je postao hobi.
Počeo sam boksati. Mislio sam
da bih u tome mogao napredovati svaki dan.
Svaki dan mogu biti bolji.
Sam protiv sebe.
Pronašao sam trenera.
Tip je vodio sjajne borce.
Tipove koji su se natjecali,
bili na Olimpijadi za mlade… Prvaci lake kategorije.
Rekoh: „Znam da sad ne radite, ali dobro ću vam platiti za treniranje.“
Rekao je: „Ako me uzmete, postat ćete najbolji.“
Rekoh: „To je previše.“
„Ne želim to. Želim biti dobar.“
Rekao je: „Dogovoreno.“ Postao mi je trener.
Moram biti iskren. Bio je jako dobar.
Postao sam dobar.
Ispričao mi je neke iznenađujuće stvari.
Usporedio me s nepoznatim boksačima. Bio je to kompliment.
Rekao mi je da ga podsjećam na boksača Leftyja Loua Earla.
Pitao me znam li tko je to. Rekoh: „Ne znam.“
Rekao je: „Donijet ću ti vrpcu.“
„Imaš video rekorder?“
„Nemam.“
Onda me nasmijao kad sam rekao da ga nemam.
Napravio je ovo…
Kao da sam bio u pogrešnoj godini.
„Ne mogu vjerovati da ga nemaš.“
„Zašto ga vi još imate?“
Rekao je da imam najbolji direkt.
„Tvoj me direkt podsjeća na munje iz tvojih ramena.“
„Munje ti dolaze iz ramena.“
Pitao me jesam li razmišljao o borbi. Nisam.
„A o sparingu?“ „Nisam, ali bih.“
„Samo to moram čuti. Sutra u 6.00.“
„Moraš vidjeti koliko si dobar.“
Došao sam u dvoranu u 6.00.
Tamo je bio neki tip, moje visine.
Imao sam zaštitnu kacigu, suspenzor, štitnik za zube.
Sve je stavio na mene. I vazelin na lice i opremu za glavu.
Pitao sam: „Čemu ovo?“ „Da udarci kliznu.“
„Nismo razgovarali… Dobro.“
„Nismo raspravljali o tome, ali dobro.“
„Ako tome služi, onda tome služi.“
Stavio je vazelin i izašao iz ringa.
Rekoh: „Niste njega namazali.“
„U redu je. Njemu ne treba.“
„Dobro.“
Čudno. Kako god.
Prepuštam se situaciji.
Rekao je: „Odradit ćemo tri trominutne runde.“
„Nitko nikoga neće ozlijediti.“
„Zabavite se. Samo opušteno.“
Viknuo je: „Nježno s njim.“
Pretpostavljam da meni govori.
Viknuo sam: „Može, treneru.“
Samouvjereno sam se nasmijao.
Otišli smo u svoje kutove. Zvonce.
Htio sam da vidi da znam boksati.
Vidjelo se da znam boksati po držanju ramena.
Pogledaj kako se krećem.
Noge su mi razmaknute.
Pogledaj rad stopala. Pogledaj kretanje, kujo.
Ovo neće biti jednostavno.
Da, vidiš to. Nije bio spreman.
Čak ni ne poskakuje na prstima. Razbit ću ga.
Dobivam sve više samopouzdanja dok se krećem.
Trener kaže: „Kevine, dosta igre. Počni udarati.“
U redu.
„Traži i dobit ćeš.“
Nadam se da gleda vremensku prognozu
jer će vidjeti munje.
Kad bacite direkt, napravite korak.
Napravite korak i bacite direkt.
Ponovite. Svaki put.
Tako se to baca.
Napravim korak. Točno sam ovdje.
Evo ga. Spremam se ponoviti.
Bolje se pripremi. Evo ga.
Stiže. Evo ga. Tu sam,
ali sad ću ovako. Evo me,
ali sad ću ovako. Pripremi se.
Tu sam. I prije toga…
udario me.
Izgubio sam vid.
Trenutačno. Oslijepio sam odmah.
Nisam vidio ništa. Sve se zacrnilo.
Navodno možete dobiti oštećenje mozga ili umrijeti.
Izgubio sam jebeni vid.
Više ne vidim.
Ne vidim. Uspaničario sam se i okrenuo.
Poznat sam po tom potezu.
Počeo sam udarati unatrag. Govorio sam o tome prije.
Udaram unatrag. Kad se uspaničarim, počnem udarati.
Trener je rekao: „Kevine, direkt!“
Rekoh: „Za što, lažljivče?“
Nema munja osim ako ovaj ne prati oluje.
Jer ovo je smiješno.
Slijep sam. Ništa ne vidim.
Slijep sam.
„Zvoni. Jebeno zvoni.“
Zazvonilo je zvonce.
Nisam mogao doći do kuta. Slijedio sam njegov glas.
Kad sam stigao, trener kaže:
„Što je?“ Rekoh: „Slijep sam. Ne vidim.“
Podigao mi je kacigu…
Kad me ovaj udario, kaciga mi je pala preko očiju.
Bila je crna pa sam cijelo vrijeme gledao u nju.
Pitao me: „Zašto je nisi podigao?“
Rekoh: „Jer to nismo prošli na treningu.“
„Stavili ste mi previše vazelina.“
„Zato sam klizio posvuda.“
„Klizio sam. Ne želim ovo više.“
„Odustat ćeš?“ „Nemojte tako,
samo želim nešto drugo.“
„Što ćeš mu reći?“
„Nikad više neću razgovarati s njim.“
„Moj odvjetnik hoće. Ide u zatvor.“
„Kladim se da nakon ovoga ide u zatvor.“
„Ovo večeras bio je napad. Tako je.“
„Napad najviše razine.“
Odustao sam. Taj dan sam odustao od boksa.
Odustao i više se nisam vratio.
Kasnije sam odlučio pogledati snimak tog Leftyja Loua Earla.
Pronašao sam ga.
Htio sam saznati tko je on bio.
S kime me to uspoređivao.
Nakon onakvog boksa,
htio sam vidjeti tko je poput mene ili ja poput njega.
Ispalo je da Lefty Lou Earl ima jednu ruku.
Bio je boksač invalid.
Imao je jednu pobjedu i 38 poraza.
Pobjeda je bila zbog diskvalifikacije.
Doživio je nokaut, dobio je udarac u glavu.
Zato su mu dali pobjedu.
Imao je piskutav glas.
Trener je cijelo vrijeme govorio o mom glasu.
Ne o mom stilu borbe.
Slučajno me usporedio s boksačem invalidom.
Znam da će mi jednoruki ljudi srati nakon ovoga.
„Otkažite me. Nemam pojma.“
Njihov skup neće dugo trajati
jer ne mogu dugo držati transparente.
Jer imaju samo jednu…
Umorit će se. Spustit će ruke.
Ako se ne koordiniraju
s jednakim brojem lijevih i desnih ruku,
neće mi prenijeti svoju poruku.
To je dobra vijest.
Možda bih to trebao izbaciti.
Izbacimo to. Otkazat će me zbog toga.
Jebi ga. U svojoj sam kući. Govorit ću što želim.
To je šala.
Bio sam tako sretan nakon tog sparinga, jer to je bio prvi znak
da sam opet onaj stari.
Počeo sam sparirati nakon nesreće.
Prije godinu dana doživio sam gadnu prometnu.
Gotovo sam umro.
Gotovo paraliziran. Bilo je gadno.
Bio sam u bolnici. Razmišljao o mnogo toga.
Razmišljao sam o mnogo toga i mogu vas pitati
o stvarima o kojima niste razmišljali.
Prvo pitanje, imate li nekoga da vam briše guzicu?
Razmislite.
Brisač guzice.
Netko tko će vam brisati guzicu
ostatak života ako dođe do toga.
Mislite da vam ne treba dok vam ne zatreba.
Nakon operacije, osam dana nisam išao srati.
Imao sam zatvor.
Nisu me puštali dok ne odem na zahod.
Morali su znati da mi organi rade.
Netko je svaki dan bio uz mene.
Devetog dana bio sam sâm 20 minuta.
Osjetio sam kao da mi je netko bacio
štap dinamita koji je eksplodirao u mom želucu.
Moram ići.
Moram na zahod.
Ne mogu micati nogama ni rukama.
Nema nikoga.
Počeo sam pritiskati gumb. „Upomoć!“
„Upomoć!“
„Neka mi netko pomogne!“
Utrčao je José.
José je 60-godišnji meksički bolničar.
„Što je, prijatelju?“
„José.“
„Moram na zahod, odmah.“
„Moram ići odmah.“
„Dobro. Pomoći ću ti. Pobrinut ću se za tebe.“
Zgrabio me za noge i tijelo,
podigao me i posjeo na zahod koji je bio do kreveta.
Nakon što me posjeo, napravio je dva ogromna koraka unatrag,
prekrižio ruke, gledao me u oči
i ljuljao se ovako.
„O, ne.“
„Koji se kurac događa?“
Moram srati. Zašto si ovdje?
Onda mi je sinulo. „Bože, José mi mora obrisati guzicu.“
„To je dno dna.“
„To je dno dna. Ne može gore od ovoga.“
Kad sam to rekao, José me je odlučio oraspoložiti.
„Ne brini. Dobro ću te obrisati.“
„Dobro ću te obrisati, može?“
„U dobrim si rukama. Dobro ću te obrisati.“
Nisam mogao vjerovati.
Nisam mogao vjerovati što se događa.
Nisam više mogao. Počeo sam srati.
José me bodrio. „Dobro je.“
„Moraš to izbaciti.“
„Osam dana bi svakome bilo puno.“
Završio sam, a José me zgrabio za desnu ruku i okrenuo.
Počeo mi je brisati guzicu.
Suzica mi je krenula niz obraz.
Počeo sam plakati.
Plakao sam jer su mi ruke i noge bile utrnute.
Nisam mogao shvatiti
zašto bi mi Bog ostavio osjet između guzova.
Zašto i to nije utrnulo?
Zašto osjećam što se događa?
U najnižoj točki mog života, zašto osjećam da mi José briše dupe?
Počeo sam nekontrolirano plakati.
José je odlučio reći nešto.
„U redu je. Ovo je suludo, znam.“
„Zamisli kako je meni.“
„Ne vjerujem da brišem dupe Kevinu Hartu.“
„Ovo je ludo.“
„Moje prvo slavno dupe.“
Ovo je bila nevjerojatna večer jebene komedije.
Bila je tako sjajna večer.
Sjajna i intimna večer. Podijelili smo mnogo toga.
Sviđa mi se. Drukčija vibra. Udobna vibra. Seksi vibra.
Što je važnije, to je vibra u kojoj sam mogao biti svoj,
ali ne želim da odete samo s nekim šalama.
Mislim da mogu pružiti više.
Želim da me znate zbog još nečega.
Jer imam mnogo više.
S tim riječima,
nadam se da ste spremni za PCP.
Donesite PKP. Tako je. Pizza iz krušne peći za sve.
PKP! Tako je. Imam PKP za vas.
Vidim te.
-PKP! -PKP!
To! Puno vam hvala. Kakva nevjerojatna večer.
PKP!
Što ti je, dušo?
-Sanjao sam nešto ludo. -Ajme.
-Ne, bilo je ludo. -U redu je.
Nije. Sanjao sam da sam na pozornici
i pričao sam šale o stvarima koje nikad ne bih rekao.
Nazvao sam kći droljom, a sina glupanom.
Rekao sam da ne volim privatne škole i da su ovi koji vole biljke glupi.
Govorio sam o tome kako sam bio kod Seinfelda,
a nikad nisam bio kod njega. Rekao sam…
Nastavi spavati. Imao si noćnu moru.
-Noćnu moru, ha? -Da.
Bila je to noćna mora.
Da, nastavi spavati.
Jesi li jela PKP?
Ne?
POSVEĆENO ŽIVOTIMA IZGUBLJENIM ZBOG DRUŠTVENIH NEPRAVDI
CRNI ŽIVOTI SU BITNI
Prijevod titlova: Davor Levak