Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫כששואלים למה אני לא אוהב את חג המולד,‬
‫התשובה פשוטה מאוד:‬
‫נולדתי בחג המולד.‬
‫אימא שלי תמיד אמרה‬ ‫שהייתי מתנת חג המולד הכי טובה שלה.‬
‫זה היה דבר חמוד לומר.‬
‫אבא שלי אמר שהוא העדיף זוג תחתונים.‬
‫אני חושב שהוא צחק.‬
‫כל מי שנולד בחג המולד יודע,‬
‫אנחנו לעולם לא מקבלים‬ ‫מסיבת יום הולדת טובה.‬
‫נכון? כלומר, כשעורכים לנו כזו.‬
‫החברים מבית הספר‬ ‫תמיד נהנים מהחגים עם המשפחות,‬
‫פותחים את המתנות שלהם.‬
‫בסופו של דבר הפסקתי לחגוג.‬ ‫לא הייתי מבקש מסיבות יותר.‬
‫לא יכולתי להתחרות בחבר יום הולדת מפורסם,‬
‫אהוב וכריזמטי יותר.‬
‫אז התחלתי לטייל בתאריך הזה.‬
‫יצאתי עם חברים שגם שנאו את חג המולד,‬
‫היינו משתכרים וישנים.‬
‫זה היה סתם עוד חג רגיל.‬
‫כלומר, עד שפגשתי את לאורה,‬
‫- דצמבר 1998 -‬
‫התחתנתי איתה והבאתי איתה תינוקות.‬
‫הכול משתנה כשיש לך ילדים.‬
‫אי אפשר להתעלם מחג המולד‬ ‫כי הילדים שלך בהחלט לא יתעלמו ממנו.‬
‫תודה לאל שזה קורה רק פעם בשנה.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים ישמור!‬
‫יש! קדימה!‬
‫- לקנות למתנה לאימא‬ ‫לקנות מתנה ללאוזיניו -‬
‫- תודה‬ ‫חג שמח -‬
‫- חג מולד 2010 שמח ‬ ‫תרמו למועדון השכונתי שלנו -‬
‫מה קורה, גבר? מה שלומך?‬
‫יש לי פה עסקה מיוחדת…‬ ‫-לא, תודה.‬
‫מה לגבי הילדים שלך?‬ ‫-לא. אני מעדיף להתבשל פה!‬
‫זהירות, גבר! לעזאזל!‬
‫אני רואה אותך עוקפת, מותק!‬
‫ואת מעמידה פנים שאת לא פה, לפני כולם!‬
‫היי, אתה דוחף אותי!‬
‫יודעים מה? אני עוזב! תסלחו לי!‬
‫אתם לא… ברצינות, זוזו לי מהדרך!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים.‬ ‫-אתה משוגע?‬
‫אז…‬
‫אחד לחמותי,‬
‫אחד לאימא שלי,‬
‫אחד לדוד שלי ואחד בשבילי.‬
‫המשפחה שלי אוהבת פנטונה.‬
‫מה?‬
‫לעזאזל.‬
‫זה מנגן?‬
‫- התרומה שלכם חשובה מאוד‬ ‫גרמו לילד לחייך -‬
‫אימא, תקשיבי לי, טוב?‬
‫הכנתי את האורז.‬ ‫דוד ויקטור מביא תרנגול הודו.‬
‫לואנה מביאה מאפי תפוחים.‬ ‫סוראיה מביאה סלט עוף.‬
‫יש לי בשר חזיר פה.‬ ‫פשוט תביאי סלט תפוחי אדמה.‬
‫תגידי בלי תפוחים. אני לא אוהב.‬
‫אימא, בלי תפוחים… מאוחר מדי.‬
‫לעזאזל! למה?‬ ‫-טוב, אימא.‬
‫אנחנו נחכה לך.‬
‫ביי.‬
‫אני באמת חושב‬ ‫שאימא שלך עושה את זה בכוונה.‬
‫היא יודעת שאני שונא תפוחים בסלט תפו"א,‬
‫צימוקים באורז, שזיפים בתרנגול הודו.‬
‫למה לערבב בין מתוק למלוח? זה לא הגיוני.‬
‫זה מפחיד. את נותנת ביס‬ ‫במחשבה שזה מלפפון, אבל זה קינוח.‬
‫לאנשים בטח יש מאנצ'יז,‬ ‫הם אפילו לא מקלפים את תפוחי האדמה.‬
‫תפסיק להתבכיין, ז'ורז'ה!‬ ‫תעטוף את האופניים של לאוזיניו.‬
‫בשביל מה?‬
‫זאת מתנה. זו חייבת להיות הפתעה.‬
‫נו, באמת.‬ ‫את יודעת שלאוזיניו ביקש מאיתנו אופניים,‬
‫הוא יודע שהוא מקבל אותם.‬ ‫הוא אפילו בחר את הצבע שלהם.‬
‫אם אעטוף אותם, איך זה יראה?‬
‫כמו אופניים, לא כמו פיל.‬
‫זה לא הגיוני. בואי פשוט נקשור עליהם סרט.‬
‫הנה. "יש, אופניים!"‬ ‫-והרוח?‬
‫מה אם רוח חג המולד? אפילו סנטה מגיע אלינו.‬
‫חבר של לואנה יהיה סנטה.‬
‫לאוזיניו לא מאמין בסנטה. אמרתי לו,‬
‫"זה סתם קפיטליזם!"‬ ‫-זה היה נורא.‬
‫אבל אנינייה עדיין מאמינה בסנטה,‬ ‫וגם האחיינים שלנו.‬
‫ואני אוהבת את זה.‬
‫טוב. רק אקח בירה קודם…‬ ‫-לא, אני אעשה את זה!‬
‫למה יש לנו עוגה? יום ההולדת שלי מחר.‬
‫אני יודעת, ז'ורז'ה,‬ ‫אבל כולם יהיו פה בחצות.‬
‫זה יום חשוב. הילדים אוהבים את הרעיון.‬
‫למה?‬
‫כי כולם חוגגים ימי הולדת.‬
‫כי הם אוהבים אותך.‬
‫וגם אני, טיפשון.‬
‫באמת?‬
‫אתם חושבים שאלה אופניים?‬
‫לא יודעת. זה יכול להיות כל דבר.‬
‫אני מפחדת.‬
‫פרנץ' טוסט!‬
‫כל הכבוד!‬
‫ביאטריז, אל תיגעי במתנה של בן דודך.‬
‫מתוקה…‬ ‫-קדימה, אבא!‬
‫למה אנחנו צריכים עוד אייל?‬
‫למה לא רק אני?‬ ‫-אתה התחלת.‬
‫רוי לא רוצה לשחק. קדימה.‬ ‫אקריב את עצמי בשביל הקבוצה.‬
‫קדימה!‬ ‫-את כבר כבדה, מתוקה.‬
‫תורי!‬ ‫-לך מפה!‬
‫אתה משוגע? אתה גדול מדי.‬
‫זה מספיק, מתוקה. הגב שלי הורג אותי.‬
‫אאוץ!‬ ‫-אפשר לצפות ב"חג שמח עם שרק"?‬
‫בפעם אחרת.‬
‫אני מבטיח שנצפה, אבל לא עכשיו.‬
‫אלוהים!‬
‫הגב שלי.‬
‫אאוץ'.‬ ‫-אימא!‬
‫כן, אימא שלך!‬
‫מתוקה שלי!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫ברוכים הבאים!‬ ‫-תודה.‬
‫ילדים! חג מולד שמח!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫כל הילדים פה!‬ ‫-בואו ניכנס.‬
‫תודה על החיבוק.‬ ‫-זהירות, זה חם.‬
‫שים את זה על השולחן שם.‬
‫זה שורף! אאוץ!‬
‫קדימה!‬ ‫-בואו…‬
‫חג מולד שמח, אבא.‬
‫היי, אבא. חג מולד שמח!‬
‫מה עם הקינוח?‬
‫לואנה מביאה מאפי תפוחים.‬ ‫-רק רגע!‬
‫גם הם לא ייפלו רחוק מהעץ?‬
‫בחיים לא שמעתי את זה!‬
‫סבתא!‬ ‫-אנינייה, כל כך גדלת.‬
‫ז'וליאנה, ביה,‬ ‫תקבלו מתנות רק אם תאכלו סלט.‬
‫בדיוק. תאכלו את הסלט.‬
‫גם אתה. אתה בדיאטה.‬
‫הדיאטה שלי מתחילה אחרי השנה החדשה.‬
‫כנ"ל. אני אפסיק לעשן בשנה הבאה.‬
‫לא הבאתי את אגוזי הקשיו.‬
‫הם נהיים יותר ויותר יקרים.‬
‫סבתא, מה את רוצה לחג המולד?‬
‫כל מה שאני צריכה זה בריאות, מתוקה.‬
‫אם את אומרת.‬
‫היי, ז'ורז'ה!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אתה חושב שהממשלה הזאת תשרוד?‬
‫המופע של רוברטו קרלוס כבר התחיל?‬
‫כנראה. תמהרי ותבדקי בעצמך.‬
‫כמה מרגיז!‬
‫עוד חג מולד, גיסנו!‬
‫"גיסנו"?‬
‫זה קיצור לגיס שלי. אפשר אחת?‬
‫קח. אני כבר לא רוצה.‬ ‫הבדיחות שלך טובות כמו של דוד ויקטור.‬
‫בוא נתפלל לשנה יותר טובה.‬
‫תן לי לספר לך, זאת הייתה קשה.‬
‫אין צורך.‬ ‫-אבל תקשיב,‬
‫יש לי רעיון עסקי נהדר לשנה הבאה.‬
‫זה עניין גדול, גבר. אני ארוויח הרבה כסף.‬
‫בתעשיית התכשיטים.‬
‫אתה תבריח?‬ ‫-לא!‬
‫כי בפעם הקודמת…‬ ‫-לא.‬
‫למדתי את הלקח שלי. אני אכין תכשיטים.‬
‫ידעת שכשמצחצחים טבעת זהב או שרשרת‬
‫על השולחן הקטן,‬ ‫הצורף שומר לעצמו את כל האבקה?‬
‫מעניין.‬ ‫-אני יודע, נכון?‬
‫בסוף החודש,‬ ‫תהיה לי אבקת זהב בנוסף למשכורת.‬
‫אני אהיה עשיר! אנחנו נהיה עשירים, גיסנו!‬
‫טוב, הגיע הזמן.‬
‫כן, אבל תקשיב…‬
‫אתה יודע, אלה היו זמנים קשים…‬
‫יש לי שני ילדים ו…‬ ‫-כן. כמה?‬
‫אתה חושב שאבקש ממך כסף?‬ ‫-כמה?‬
‫כמה שתוכל, מה שמתאים לתקציב שלך.‬
‫אל תשכח שזה חג המולד.‬
‫אכתוב עוד צ'ק.‬
‫תודה.‬
‫זה סבא רבא שלכם, נניו.‬
‫וזו אני.‬
‫וואו! זאת באמת את?‬
‫אלוהים.‬
‫וואו, הוא היה פעם בחיים?‬
‫תפסיק, ביה. הוא עדיין בחיים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫זה לא נראה ככה, אבל כן.‬
‫לסבא נניו היה שבץ.‬
‫מה זה "שבץ"?‬
‫זה לא משנה. הוא היה האבא הכי טוב בעולם.‬
‫הוא עבד בתור סנטה בהרבה חנויות‬
‫בכל חג מולד.‬
‫תראו!‬
‫הוא באמת נראה כמו סנטה.‬ ‫-נכון.‬
‫הסנטה הכי יפה.‬
‫הוא אהב להתחפש,‬ ‫לשחק עם ילדים, לתת להם מתנות.‬
‫הוא לא יכול היה לחכות לחג המולד.‬
‫זו הייתה התקופה האהובה עליו בשנה.‬
‫היו ילדים…‬
‫שממש חשבו שהוא היה סנטה.‬
‫אני מתגעגעת לאבא שלי פה…‬
‫קרוב יותר אליי.‬
‫הוא פה, אימא.‬
‫יותר מודע משנדמה לנו.‬ ‫-נכון.‬
‫תקשיבי, תאודורה,‬
‫תרגישי חופשי לקחת את אבא שלך‬ ‫ולבלות איתו קצת.‬
‫באמת.‬
‫זו בכלל לא בעיה. אתה הולך, דוד ויקטור?‬
‫הוא יכול ללכת גם אליך, מאחר שאתה רווק.‬
‫אני אלמנה, ז'ורז'ה.‬
‫יש לי דלקת אוזניים.‬
‫אני לא יכולה לטפל בו בעצמי.‬
‫לא!‬
‫אמרתי את זה רק כי נראית נרגשת מאוד כרגע.‬
‫חשבתי שזה יעשה לך טוב‬ ‫לבלות איתו, אולי חודש.‬
‫אתה ולאורה קיבלתם את בית המשפחה.‬ ‫אתה משנה את העסקה?‬
‫לא…‬ ‫-מותק, זה לא הזמן לזה.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי זה חג המולד!‬
‫אני יודע. וזה הזמן הנכון לחלוק.‬
‫אז בואו נחלוק את סבא נניו.‬
‫הוא יכול להישאר‬ ‫אצל לואיז קלאודיו בחלק מהחגים.‬
‫הוא ממילא לא עושה הרבה.‬
‫אבא, סבא בטלפון!‬
‫תודה לאל!‬
‫נדבר על זה אחר כך.‬
‫אין לנו על מה לדבר!‬ ‫-ארוחת הערב מוכנה!‬
‫חג מולד שמח גם לך, זקן.‬
‫זה בסדר, אבא. אני מבין.‬
‫זה מה יש.‬
‫תוכל לבוא בפעם הבאה.‬
‫כן, קיבלנו את המתנות.‬
‫הילדים בסדר.‬
‫גם אני מתגעגע אליך.‬
‫אני מבטיח שאנסה לבקר אותך בשנה הבאה.‬
‫דוד ויקטור וסוראיה רבים!‬
‫לעזאזל.‬
‫חג מולד שמח, אבא. אדבר איתך בשנה החדשה.‬
‫לא אתן לך לזלזל בי!‬
‫גם אני דורשת כבוד!‬
‫חבר'ה, זה חג המולד!‬
‫לעזאזל עם זה!‬ ‫-זה לא במקום!‬
‫מה קרה פה, חבר'ה?‬
‫הוא ממשיך לדבר על המחשוף שלי.‬ ‫-מה הבעיה איתו?‬
‫הוא אמר שזה זנותי.‬ ‫-זה נכון!‬
‫אתה סנילי!‬
‫את לא יכולה להגיד את זה מול אדם סנילי.‬
‫זה יחמיר את המצב!‬
‫ז'ורז'ה!‬
‫כן!‬ ‫-אז אני סנילי?‬
‫לא סנילי במובן מילולי.‬
‫יותר כמו "הנה הוא.‬
‫איזה אדם סנילי מאושר!"‬
‫זהו זה. נמאס לי!‬
‫אתם לא ראויים לחברה שלי‬ ‫או לתרנגול ההודו שלי!‬
‫דוד ויקטור!‬ ‫-תראו!‬
‫מה זה?‬ ‫-אני גמרתי!‬
‫ז'ורז'ה, לך אחריו!‬ ‫-עכשיו להביא את ההודו?‬
‫חכה, דוד ויקטור!‬
‫זה נגע בבית השחי שלו!‬ ‫-את יפהפייה.‬
‫שחרר ממני! תחזיר אותו!‬ ‫-אלוהים.‬
‫מאפי התפוחים הגיעו!‬
‫איפה ז'וקה?‬
‫אל תשאלי, נפרדנו.‬ ‫-מה?‬
‫חדשות חמות!‬ ‫-תעשי לי טובה, אימא!‬
‫את לא מתיישבת עם אף אחד.‬ ‫-למה נפרדתם?‬
‫הוא נתן לי תכשיט זול לחג המולד.‬
‫זאת הסיבה היחידה?‬ ‫-אחותי!‬
‫תני לי לפרט.‬
‫את בטח קצת מבולבלת. זה חג המולד.‬
‫אני צעירה ולוהטת,‬
‫ולו יש כסף.‬
‫ישו התינוק נולד, זה חג המולד.‬
‫איפה המתנה שלי?‬
‫היא צודקת לגבי זה.‬
‫אימא, את יכולה לעשן בחוץ?‬ ‫-הילדים לא פה.‬
‫חוץ מזה,‬
‫גיליתי שהוא שמן.‬
‫באמת?‬
‫הוא שוקל 120 ק"ג וגילית רק היום?‬
‫עדיף מאוחר מאשר לעולם לא.‬
‫למען השם, לואנה!‬
‫הוא היה סנטה שלנו!‬ ‫איפה אמצא עוד אחד עכשיו?‬
‫ההודו לא הולך להגיע!‬
‫זה חלב שנשפך.‬
‫זה היה נורא. כזה דבר מעורר רחמים.‬
‫הוא התחיל לרוץ, מעד והפיל את ההודו.‬
‫סצנה נחמדה.‬
‫הכול היה בהילוך איטי.‬ ‫הוא נפל והתחיל להתגלגל.‬
‫הצלחתי לתפוס את תרנגול ההודו,‬ ‫אבל הוא היה חלק מהחמאה‬
‫אז הוא החליק לי מהידיים‬ ‫ולא הצלחתי לתפוס אותו.‬
‫אז הוא זרק אותו לתא המטען.‬ ‫זה גרם לי להקיא בפה,‬
‫כי הרגשתי שהוא יאכל אותו אחר כך, לצערי.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי‬ ‫להכין ספגטי עם נקניקיות.‬
‫עם רוטב עגבניות. ילדים אוהבים את זה.‬
‫לגרד על זה קצת גבינה, נכון?‬
‫שנתחיל…? מה יש?‬
‫לאורה, אני לא רוצה לעשות את זה!‬
‫ז'ורז'ה, אני יכולה להעביר את חג המולד‬ ‫בלי הודו או הדוד שלי,‬
‫אבל לא בלי סנטה.‬
‫אתה רק צריך לעלות על הגג‬ ‫ולהעמיד פנים שאתה מביא מתנות‬
‫שייפלו לשם,‬
‫ליד העץ. הבנת?‬
‫צריך עוד מילוי.‬
‫למה? אני נראה שמן מספיק.‬
‫כבר יש לי שק… אלוהים אדירים!‬
‫הכנסת לשם שדון?‬
‫מה יש שם? אבנים?‬
‫ילדים? לאוזיניו?‬
‫איזה יום חסר תועלת!‬
‫חסר תועלת!‬
‫היי, סבא'לה, איש זקן?‬
‫זה אמור להיות אתה. לא אני, אתה.‬
‫זה אמור להיות אתה.‬ ‫כבר יש לך את הזקן, את המראה…‬
‫אני אפילו לא אוהב את חג המולד‬ ‫ואני נאלץ לעשות את זה.‬
‫אתה תגלה‬
‫למה חג המולד הוא טוב.‬
‫לאורה!‬
‫בואי לפה!‬ ‫-מה קרה, ז'ורז'ה?‬
‫האיש הגוסס,‬
‫חסר הכוח…‬ ‫-מה?‬
‫משהו התניע אותו והוא פשוט זז!‬
‫זה בלתי אפשרי, ז'ורז'ה.‬ ‫הוא לא דיבר או זז במשך שנים.‬
‫הוא דיבר איתי!‬
‫באמת!‬ ‫-טוב. בוא נלך עכשיו.‬
‫תביא את השק.‬ ‫-מותק…‬
‫על מה את מדברת? תאמיני לי!‬
‫כן, בטח.‬ ‫-דבר איתה!‬
‫זאת הנכדה שלך!‬ ‫-תעזוב אותו.‬
‫סליחה, סבא. בוא נלך.‬
‫הגיע הזמן.‬ ‫-לא, אבל הוא…‬
‫תגיד לה משהו, למען השם.‬
‫קדימה.‬
‫הוא דיבר איתי, לאורה. הוא זז.‬
‫הוא הצביע עליי.‬
‫אם תצטרך משהו, דבר איתי בעזרת זה. בדיקה.‬
‫למה לסנטה יש מכשיר קשר?‬ ‫אני מדבר עם השדונים?‬
‫רעיון טוב.‬
‫שלא תעזי.‬
‫אתה נכנס לרוח החג.‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-יהיה נהדר. קדימה.‬
‫יהיה נהדר. הם מחכים.‬ ‫-את נראית מטורפת. את יודעת?‬
‫כמו פסיכופתית.‬
‫לך, ז'ורז'ה.‬ ‫-אני הולך.‬
‫זהירות. תביא נשיקה.‬ ‫-בסדר.‬
‫חבר'ה, יש לי הודעה!‬
‫יש לי הפתעה מיוחדת בשבילכם השנה.‬
‫אנחנו נראה את סנטה שם למעלה!‬
‫אתם מוכנים?‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫תביא את השקעים. הקסם עומד להתרחש!‬
‫תקשיבו,‬
‫חג המולד עומד לקרות!‬
‫אחת, שתיים, שלוש…‬
‫עכשיו!‬
‫וואו!‬
‫עכשיו בואו נעצום עיניים.‬
‫כולם לעצום עיניים‬
‫ולבקש מכל הלב שסנטה יביא מתנות.‬
‫תפעיל מוזיקה!‬
‫תעצמו עיניים!‬
‫אתה יכול לבוא, ז'ורז'ה. בוא.‬
‫כן, תפעיל את זה.‬
‫הוא כמעט כאן!‬
‫הו הו הו!‬
‫חג מולד שמח!‬
‫-חג מולד שמח!‬
‫תראו מה יש לי כאן!‬
‫כמה נפלא! אלוהים אדירים!‬
‫מי רוצה מתנות?‬
‫אני!‬ ‫-אני!‬
‫אני!‬
‫אז אני יורד בארובה‬
‫כדי לשים…‬ ‫-אין צורך, ז'ורז'ה. תחזור למעלה.‬
‫אין צורך. תחזור למעלה.‬
‫תחזור למעלה, ז'ורז'ה!‬
‫אין צורך. תחזור למעלה.‬
‫תחזור למעלה, ז'ורז'ה.‬
‫אל תעשה את זה, ז'ורז'ה.‬
‫אין צורך.‬
‫אאוץ!‬
‫תתעורר, אבא!‬ ‫-מתוקה…‬
‫תני לי לישון עוד קצת. אני ממש עייף.‬
‫אפשר לצפות ב"חג שמח עם שרק"?‬
‫נצפה אחר כך, בסדר?‬
‫תני לי לישון עוד קצת. אני עייף.‬
‫סנטה יביא לי אופניים?‬
‫ביקשת ממנו בובה.‬
‫לא, ביקשתי אופניים.‬
‫אח שלך ביקש אופניים. את רצית בובה.‬
‫לא, ביקשתי אופניים.‬
‫טוב, מתוקה. תדברי על זה עם אימא שלך‬ ‫ותני לי לישון. אני עייף.‬
‫אימא, אני לא רוצה בובה!‬
‫מה?‬
‫לאורה, איפה מברשת השיניים הכחולה שלי?‬
‫לא יודעת, ז'ורז'ה! האדומה שלך!‬
‫אבל…‬
‫שיהיה.‬
‫- לקנות מתנה ללואנה‬ ‫לקנות מתנה לדוד ויקטור -‬
‫לאוזיניו.‬
‫גדלת מאז אתמול?‬
‫לא יודע, אבא.‬
‫מאיפה הסקייטבורד? אני לא מרשה.‬
‫זה מסוכן. אתה יכול להיפצע. זה נורא!‬
‫נתת לי אותו ליום ההולדת. אתה לא זוכר?‬
‫אני?‬
‫הזקן השתגע.‬
‫היי, מותק.‬
‫מה את מכינה?‬ ‫-את העוגה שלך.‬
‫לא מצאתי אחת טובה, אז החלטתי לאפות בעצמי.‬
‫למה שלא נאכל את זו שבמקרר?‬
‫מה?‬
‫זה מה שצריך לקנות לארוחת החג.‬
‫עוד ארוחת חג מולד?‬ ‫מה עם השאריות של אתמול?‬
‫מה? אכלנו פיצה אתמול.‬ ‫תשתה קפה כדי להתעורר.‬
‫בסדר.‬
‫היי, מר ז'ורז'ה. חג מולד שמח.‬ ‫-אין בו שום דבר שמח!‬
‫כלום. מישהו גנב את המכונית שלי,‬
‫והחנה אחת אחרת בחנייה שלי.‬
‫תוכל לבדוק במצלמת האבטחה‬
‫כדי למצוא את החרא שגנב את המכונית שלי?‬
‫וגם את החרא שחנה במקום שלי?‬
‫בבקשה.‬ ‫-מר ז'ורז'ה,‬
‫תנשום עמוק. תירגע. המכונית שלך נמצאת שם.‬
‫אתה כל כך מצחיק. אתה קומיקאי?‬
‫סטנדאפיסט.‬
‫אני מכיר את הרכב שלי. אם זה היה שלי,‬
‫הייתי לוחץ על הכפתור הקטן הזה…‬
‫והוא היה…‬
‫מישהו שתה קצת.‬
‫כבר אין כבוד?‬
‫ככה זה יהיה מעכשיו? זה "שישי הפוך"?‬
‫אם כבר מדברים, אני אוסף טיפים לחג המולד‬
‫מכל מי שעדיין לא תרם.‬
‫טיפים לחג המולד.‬
‫אנשים בדרך כלל נותנים כ־300 ריאל,‬ ‫אבל תעשה מה שהכי טוב לך.‬
‫וואו! אתה מצליח יותר ממני. הטיפים נכנסים!‬
‫אל תשקר לי! כבר נתתי לך כסף.‬
‫בוא לא נתווכח, מר ז'ורז'ה.‬ ‫כבר שילמת לי, כן,‬
‫בשנה שעברה.‬
‫למען השם, גבר! על מה אתה מדבר?‬
‫אתה חושב שאני טיפש? נתתי לך אתמול…‬
‫- חג מולד 2011 שמח ‬ ‫תרמו למועדון השכונתי שלנו -‬
‫מר ז'ורז'ה!‬
‫היי! הוא שכח לתת לי כסף.‬
‫לאורה!‬ ‫-הפחדת אותי, ז'ורז'ה. מה קורה?‬
‫איזה יום היום?‬
‫24 בדצמבר.‬ ‫-אין מצב!‬
‫זה היה אתמול! היום ה־25.‬
‫סליחה?‬
‫הכול בגלל הכרזה המטופשת של שנת 2011 בחוץ.‬
‫אני יודע שאנשים מתחילים‬ ‫למכור פנטונה באוגוסט,‬
‫אבל זה ממש מוגזם!‬
‫לתלות כרזה לשנת 2011!‬
‫רק סיימנו את החגיגות לשנת 2010! זה מגוחך!‬
‫אין עם זה שום בעיה, ז'ורז'ה.‬ ‫היום ה־24 בדצמבר, 2011.‬
‫- דצמבר 2011 -‬
‫ז'ורז'ה? מה קורה, ז'ורז'ה?‬
‫מה קורה? עכשיו 2011, ז'ורז'ה. ‬
‫אלוהים…‬
‫החופשה שלנו‬ ‫אצל ריקרדו ופריסילה באנגרה, זוכר?‬
‫לא.‬
‫מופע הבלט של אנינייה בספטמבר.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫זוכר?‬ ‫-כלום.‬
‫ערב השנה החדשה בבוזיוס,‬ ‫במלון פוסדה דו סול עם אחותי.‬
‫הראש שלך החלים פה, זוכר?‬
‫אני זוכר את חג המולד האחרון כמו אתמול.‬
‫דוד ויקטור לקח את ההודו ועזב,‬
‫אח שלך ביקש ממני כסף, הפרידה של אחותך,‬
‫התחפשתי לסנטה ונפלתי מהגג…‬
‫מה קרה אחר כך?‬
‫כל השנה קרתה.‬
‫למה אני לא זוכר כלום?‬
‫לא יודעת. זאת בטח טראומה.‬
‫זיכרון סלקטיבי, אולי.‬
‫אתה צריך ללכת לרופא.‬ ‫-איך?‬
‫אני אפילו לא יודע מה זה.‬ ‫ועכשיו שוב חג המולד!‬
‫איך אקבע תור בכלל?‬
‫איזה ציור מכוער.‬
‫קנית אותו בעצמך.‬
‫אני?‬
‫זה הרעיון הכי מטופש ששמעתי.‬
‫תחשבי על זה, לאוריטה.‬
‫אם איבדתי את הזיכרון כשנפגעתי בראש,‬
‫אנחנו רק צריכים לעשות זאת שוב‬ ‫והוא יחזור אליי.‬
‫למדת את זה מהטלוויזיה?‬ ‫-כן.‬
‫מה תגיד להם?‬
‫מה את חושבת?‬
‫שאבא שלהם צריך לקבל מכה בראש.‬
‫הם ימותו על זה. זה יהיה כמו משחק.‬
‫אף ילד לא יאהב את זה.‬
‫כמובן שכן!‬ ‫-אפשר לעשות את זה, אבא?‬
‫לא, קודם אני!‬ ‫-רואה?‬
‫יש מספיק לכולם.‬
‫לא, אין מספיק!‬
‫אתם לא תרביצו לאבא שלכם! זה מגוחך!‬
‫בחייך, אימא. זה כיף!‬
‫הם רוצים לעזור לאבא.‬
‫ממש שלא! הם רוצים לכסח אותך!‬
‫אל תעשו את זה בחג המולד!‬
‫למעשה, זוהי אהבת אמת.‬
‫בסדר?‬
‫זה כל כך מגניב!‬
‫אפשר להרביץ לך עכשיו, דוד?‬
‫רגע, זה יותר מדי אהבה.‬
‫למה הם פה? מי הזמין אותם?‬
‫אנחנו. יש להם מחבט בייסבול, אבא.‬
‫לעזאזל…‬ ‫-למה אתה לובש קסדה?‬
‫זה יהרוס את הכיף.‬
‫להגנה. אני מפחד.‬
‫הבנתם? אאוץ!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא בתחת שלי!‬
‫זה אסור.‬
‫זו לא הייתה העסקה…‬ ‫-זו כן!‬
‫אלוהים!‬ ‫-אבא!‬
‫טוב, זהו! זה מספיק!‬
‫זו מלחמה!‬ ‫-לא! מה קורה?‬
‫הצבעתי למטורף הזה?‬ ‫-כן, ז'ורז'ה.‬
‫לא הייתי מצביע לאידיוט כמוהו.‬
‫אל תשקרי לי, לאוריטה.‬
‫אני אומרת לך שכן.‬ ‫אפילו ניהלת תעמולה עבורו.‬
‫למה הצבעתי ל…?‬ ‫-שערורייה גרמה לך לשנות את דעתך.‬
‫החלפת צד. בוא נשנה את הנושא.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫פוליטיקה, סיימנו. עכשיו משפחה.‬
‫איך הילדים מסתדרים בבית הספר?‬ ‫-כרגיל.‬
‫הם לומדים את השיעורים הרגילים,‬
‫הם בריאים,‬
‫הם מתבגרים.‬
‫אנינייה עברה, לאוזיניו לא.‬
‫לאוזיניו נכשל?‬
‫זה קורה.‬
‫וקיבל סקייטבורד?‬
‫אנחנו עדינים מדי. זה לא מקובל.‬
‫אני לומד איתו כל יום.‬
‫פעם למדת איתו.‬
‫מאז הקידום שלך, אין לך זמן לכלום.‬
‫קיבלתי קידום?‬
‫באמת? אני מנהל?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מביא הרבה עבודה הביתה.‬ ‫בקושי יש לך זמן עבורנו.‬
‫קיבלתי העלאה. אז זו הייתה שנה נהדרת!‬
‫לכן המכונית החדשה.‬
‫כן!‬
‫אני מת לראות את המשכורת שלי.‬
‫את יודעת אם מארסיו פוטר? הוא גנב.‬
‫ברור שאיני יודעת, ז'ורז'ה.‬
‫הוא כנראה פוטר. קפוץ לי, מארסיו!‬
‫ז'ורז'ה!‬ ‫-כן?‬
‫דיברנו על לאוזיניו.‬
‫כמובן! לאוזיניו.‬ ‫בואי ניקח מורה פרטי. יש לנו כסף.‬
‫אדבר איתו על זה.‬ ‫-לא.‬
‫אל תגיד כלום עד שתיזכר בדברים.‬
‫אני לא רוצה שהם יחשבו שאתה…‬
‫מנהל.‬
‫משוגע, ז'ורז'ה.‬
‫הגיוני.‬
‫סיימת? אני צריכה להמשיך,‬ ‫העוזרת לא באה היום.‬
‫כן, סיימתי.‬
‫יש לנו עוזרת?‬
‫אתם חושבים שאלה אופניים?‬ ‫-אולי.‬
‫אני מפחדת.‬
‫הנה זה.‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫ביאטריז, אל תיגעי במתנה של בן דודך!‬
‫מה קורה, ז'ורז'ה?‬
‫אני שונא את חג המולד.‬
‫זה השני ברצף בשבילי. הכול אותו דבר.‬
‫מותק, בבקשה תירגע.‬
‫אנינייה, מה זה?‬
‫משחק, אבא.‬
‫מי נתן לך את זה?‬
‫אתה, ליום הילדים.‬
‫תתאפס, ז'ורז'ה.‬
‫חג מולד שמח, חבר'ה!‬ ‫-יקירתי!‬
‫היי, אימא.‬ ‫-לאוריניה!‬
‫סבתא!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫כולכם כל כך יפים!‬
‫זהירות, זה קצת חם.‬
‫לעזאזל, שכחתי.‬ ‫-שים את זה שם.‬
‫חג מולד שמח, אבא.‬
‫היי, אבא. חג מולד שמח!‬
‫מה לגבי הקינוח?‬ ‫-לואנה מביאה מאפי תפוחים.‬
‫רק רגע. גם הם לא ייפלו רחוק מהעץ?‬
‫סבתא!‬ ‫-וואו, אנינייה!‬
‫גדלת כל כך.‬
‫ז'וליאנה, ביה,‬ ‫תקבלו מתנות רק אם תאכלו סלט.‬
‫בדיוק. תאכלו את הסלט.‬ ‫-גם אתה!‬
‫אתה בדיאטה.‬ ‫-הדיאטה שלי מתחילה אחרי השנה החדשה.‬
‫אני אפסיק לעשן בשנה הבאה.‬
‫לא הבאתי את אגוזי הקשיו.‬
‫הם נהיים יותר ויותר יקרים.‬
‫סבתא, מה את רוצה לחג המולד?‬
‫בריאות.‬ ‫-בריאות.‬
‫את שאר הדברים אוכל להשיג בעצמי.‬
‫היי, ז'ורז'ה!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אתה חושב שהממשלה הזאת תשרוד?‬
‫חבר'ה!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫המופע של רוברטו…‬ ‫-הוא כבר התחיל.‬
‫נהדר.‬ ‫-רוברטו…‬
‫מה קורה, גיסנו!‬
‫הפחדת אותי למוות!‬
‫הכינוי המחורבן הזה דבק.‬ ‫-השנה הזאת עברה כל כך מהר.‬
‫אפילו לא שמתי לב אליה.‬ ‫-גם אני.‬
‫בואו נתפלל לשנה טובה יותר.‬
‫תמיד חסר כסף.‬
‫ספר לי על זה.‬ ‫-אבל אתה מצליח.‬
‫שמעתי היום שקיבלת קידום.‬
‫כן, גם אני.‬
‫סליחה?‬ ‫-אגיד לך מה, נעשה דבר כזה.‬
‫בוא ניגש לעניין.‬
‫תן לי לספר לך על הרעיון שלי קודם.‬
‫אין צורך.‬ ‫-אני מגדל פטריות שיטאקי.‬
‫אלוהים…‬
‫צריך רק לשים זרעים בתוך בול עץ,‬ ‫להשקות שלוש פעמים ביום,‬
‫לנער היטב‬
‫והן יגדלו בטירוף! זהו.‬
‫אני אהיה עשיר, גיסנו!‬ ‫יש לי שני לקוחות מובטחים.‬
‫שניים? אני מודאג שלא תוכל להתמודד עם זה.‬
‫כמה?‬ ‫-מה?‬
‫אתה חושב שאני רוצה את הכסף שלך?‬ ‫-כמה?‬
‫כמה שתוכל להרשות לעצמך.‬
‫תסתובב, רטוב שם.‬
‫זהו.‬ ‫-אני אחזיר לך עם ריבית.‬
‫בטח, כמובן.‬ ‫-אל תשכח שזה חג המולד.‬
‫כאילו שאני יכול לשכוח.‬
‫אני יודע שאתה לא יכול לבוא, אבא.‬ ‫אמרת לי אתמול… בשנה שעברה.‬
‫שתיתי כמה משקאות, אז אני קצת שיכור.‬
‫גם אני מתגעגע אליך.‬
‫לא התראינו השנה?‬
‫אני בטח עובד הרבה. זה בסדר, אבא.‬
‫אני מבטיח שאבוא לבקר כשאהיה בחופש.‬
‫גם אני אוהב אותך, ביי.‬
‫הכול בסדר, ז'ורז'ה?‬
‫כן, תאודורה.‬
‫אני רק צריך שאכטה.‬
‫ממתי אתה מעשן?‬
‫גם אני לא יודע.‬
‫לאורה באמת אמרה שאתה מעשן בסתר.‬
‫באמת?‬
‫למה היא לא אמרה?‬
‫היא צריכה להגיד?‬
‫אתה לא יודע מה עשית?‬
‫כן. כמובן שאני יודע. פשוט…‬
‫אני ממש צריך עוד שאכטה.‬
‫ז'ורז'ה!‬ ‫-תפסיקי לעשן!‬
‫את תמותי!‬ ‫-ז'ורז'ה, דוד ויקטור…‬
‫מנסה לקחת את ההודו ולעזוב.‬ ‫למה הוא לא מביא סלט עוף?‬
‫נטפל בזה אחר כך.‬ ‫-את חייבת להפסיק!‬
‫תעשה משהו, ז'ורז'ה!‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה כזה שמוק סקסיסטי!‬ ‫-נכון.‬
‫אני לא נשאר!‬
‫אלוהים. מה קורה פה עכשיו?‬
‫ויקטור, תעשה לנו טובה. שוב זה?‬
‫לא אכלנו הודו אתמול. אתה עושה את זה שוב?‬
‫גם אנחנו לא. חג המולד זה היום.‬
‫בואו לא נתווכח היום.‬
‫הוא מעליב אותי, לאורה.‬
‫הוא אמר שאני מתפרפרת.‬
‫זה כל כך חצוף, דוד ויקטור.‬
‫ז'וקה נמצא פה כבר שנים.‬ ‫ירדת במשקל, כל הכבוד.‬
‫דאגתי לבריאות שלך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ז'וקה היה בשנה שעברה. זה מרקאו.‬
‫טעות שלי. אבל התחלופה גבוהה.‬
‫קשה לעקוב.‬ ‫-רואה? אמרתי לך? אני טועה?‬
‫את חייבת לי התנצלות.‬
‫אני לא חייבת כלום לאף אחד.‬ ‫-תתנצלי!‬
‫אני לא מדברת אליך, ז'ורז'ה.‬
‫אנחנו לא צריכים לדבר.‬ ‫-יודעים מה?‬
‫אתם לא ראויים לחברה שלי!‬
‫הנה זה בא.‬ ‫-או לתרנגול ההודו שלי!‬
‫למען השם!‬ ‫-מספיק!‬
‫בחייך, לא היום. למען השם!‬
‫תטפלו בזה. באמת שאין לי…‬
‫מותק…‬
‫אני לא יכול לסבול עוד חג מולד עם משפחתך.‬
‫זה סתם היה יום רע.‬
‫יומיים ברציפות בשבילי.‬
‫אני בטוחה שתזכור הכול בשנה הבאה.‬
‫פשוט תירגע.‬
‫אל תשכח שיש שנה שלמה עד חג המולד הבא.‬
‫אני מקווה.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫- חג מולד 2012 שמח ‬ ‫תרמו למועדון… -‬
‫לא!‬
‫לאורה.‬ ‫-כן?‬
‫זה שוב קרה.‬ ‫-אוי, לא!‬
‫איפה הילדים?‬ ‫-אצל אימא שלי.‬
‫תראה אם תיזכר במשהו.‬
‫אי אפשר לחכות. חייבים ללכת לרופא.‬
‫רופא, ז'ורז'ה?‬
‫עשית מיליון סריקות.‬
‫ולא מצאו כלום?‬ ‫-לא, הכול מושלם.‬
‫וב־25 זכרת הכול חוץ מאשר את ה־24 לחודש.‬
‫ומה הרופא אמר?‬
‫הוא פשוט אמר לך לנוח‬
‫ולחכות שוב לחג המולד, להיום.‬
‫אתה באמת לא זוכר כלום?‬
‫כלום, מותק. אני זוכר רק את חג המולד הקודם.‬
‫מישהו קילל אותי או משהו…‬
‫זה היה הוא!‬ ‫-מה?‬
‫הוא אמר שאגלה למה חג המולד טוב.‬
‫אתה עשית את זה, נכון, זקן? קיללת אותי!‬
‫זה בלתי אפשרי. הוא לא דיבר שנים.‬
‫הוא דיבר איתי לפני יומיים!‬
‫כדאי שתסיר את הקללה! תסיר אותה!‬
‫תעזוב אותו, ז'ורז'ה.‬
‫אני מצטערת, סבא. הוא קצת לחוץ.‬
‫מה עכשיו?‬
‫חג מולד שמח, מר ז'ורז'ה.‬ ‫-לך לעזאזל!‬
‫מי זה היה?‬ ‫-אוסוולג'יניו מבקש כסף!‬
‫אותו דבר בכל שנה!‬
‫זה לא זה. ביקשתי ממנו טובה.‬
‫מה ביקשת?‬
‫להביא את העוגה שלך.‬
‫אופס.‬
‫יום הולדת שמח, מר ז'ורז'ה.‬
‫אוסוולג'יניו, לא זיהיתי אותך.‬ ‫צבעת את השיער.‬
‫איבדת עין.‬
‫הנה.‬
‫שניתן לו טיפ לחג המולד?‬
‫כבר נתתי לו.‬ ‫-היא נתנה.‬
‫תרצה קצת קפה עם העוגה הזאת?‬
‫אקח אחד בלי סוכר.‬ ‫-תביאי לו קפה בלי סוכר.‬
‫בוא נסדר את זה…‬
‫נתקן את זה.‬
‫בוא…‬
‫זה מעולה. אתה רוצה שפם או זקן תיש?‬
‫אני מעדיף שפם.‬ ‫-זה נראה נהדר.‬
‫אל תלקק את זה.‬
‫קצת קיא.‬
‫אני אביא לך…‬
‫סלט תפוחי אדמה. תרנגול ההודו חם.‬
‫סבתא!‬ ‫-סבתא!‬
‫כל הילדים כאן!‬
‫מה לגבי הקינוח?‬ ‫-לואנה מביאה מאפי תפוחים.‬
‫רק רגע. גם הם לא ייפלו רחוק מהעץ?‬
‫מה זה?‬ ‫-זהירות!‬
‫העץ כמעט נפל.‬
‫ככה הפירמידה הזאת עובדת.‬
‫אתה תלך לגן עדן ותהיה עשיר כל כך.‬
‫אתם לא ראויים לחברה שלי‬ ‫או לתרנגול ההודו שלי!‬
‫לא!‬ ‫-הוא שלי! תתרחקו ממני!‬
‫הוא שלי!‬ ‫-לכו אחריו!‬
‫תביא לי אותו!‬ ‫-שמישהו יביא אותו!‬
‫- כדורי שינה -‬
‫ז'ורז'ה.‬
‫ז'ורז'ה?‬
‫- תעירי אותי מחר‬ ‫אני אוהב אותך -‬
‫אלוהים, לאורה, הפחדת אותי!‬
‫עד מתי תתחבא?‬
‫עד מתי?‬
‫תני לי לבדוק איזה יום היום‬ ‫רק כדי להיות בטוח.‬
‫זה חג המולד!‬
‫עוד יום חג מולד?‬
‫עוד אחד שבו המשפחה שלך תיילל,‬ ‫תאכל פנטונה, צימוקים,‬
‫ואני אשמע על עוד שנה שאני לא זוכר בכלל.‬
‫ז'ורז'ה…‬ ‫-אשאל אותך משהו.‬
‫איזו שנה זאת? 2030? 2040?‬
‫2021.‬ ‫-הייתי כל כך קרוב.‬
‫זה לא משנה בכל מקרה כי לא הייתי זוכר.‬
‫בתקופה הזו של השנה, אני הדוד המשוגע.‬
‫דרך אגב, מצאתי את התרופה?‬
‫ויתרת לפני ארבע שנים.‬ ‫-אז לילה טוב.‬
‫רואה?‬ ‫-ז'ורז'ה!‬
‫אנחנו מתגעגעים אליך, לעזאזל.‬
‫זה יום כמו כל יום אחר.‬ ‫-לא, זה חג המולד.‬
‫אנחנו רוצים אותך איתנו.‬
‫אפילו דוד ויקטור שואל עליך כל שנה.‬
‫הוא ממשיך לקחת את ההודו?‬
‫בכל שנה. תמיד יש לי גיבוי.‬
‫אין כמוך.‬
‫אני יודע שחשבת רק על טובתי,‬ ‫אבל אני אשאר במיטה היום.‬
‫אימא?‬
‫היי, חבר'ה. תיכנסו.‬
‫בוקר טוב!‬ ‫-בוקר טוב, חבר'ה.‬
‫מותק. את כל כך מבוגרת ויפה.‬
‫מה שלומך, אבא?‬
‫אני בסדר.‬
‫טוב לראות אותך ער, זקן.‬
‫"זקן"?‬
‫שכחת… את צריכה משהו מהמכולת?‬
‫כן. יש רשימה על המקרר.‬
‫תוכל להסיע אותי אל ננדה?‬ ‫-כמובן.‬
‫תזרקי עליי מילה טובה.‬ ‫-תסתפר ואז.‬
‫"זקן", לאורה?‬
‫אני נותן ללאוזיניו‬ ‫להשתמש במכונית שלי, לאוריטה?‬
‫לא, יש לו משלו.‬
‫מי נתן לו אותה?‬ ‫-אתה.‬
‫כשהוא התקבל לקולג'. בית ספר להנדסה.‬
‫המצב משתפר.‬
‫מה זה?‬ ‫-מה?‬
‫החרא על הפרצוף שלי.‬ ‫-זה השפם שלך.‬
‫אני נראה כמו האחים מריו.‬ ‫אל תגידי שיש לי שפם.‬
‫הוא על הפנים שלך.‬
‫אני שונא שפמים.‬ ‫-גם אני!‬
‫למה לא גרמת לי להתגלח?‬ ‫-ניסיתי.‬
‫אנחנו נפטרים ממנו עכשיו. אלוהים!‬
‫את חייבת להבטיח לי‬ ‫שלעולם לא תתני לי לגדל שפם שוב.‬
‫אני נשבעת שאנסה, אבל אתה פשוט אוהב אותו.‬
‫איך מישהו יכול לאהוב משהו כזה?‬
‫אנשים משתנים.‬
‫ספרי לי על זה.‬ ‫אני מרגיש שהזדקנתי. העור שלי מדלדל.‬
‫אתה נהיה יותר בוגר.‬ ‫-אין לו זוהר.‬
‫תראי את הקמטים.‬
‫אכניס לפה קצת בוטוקס, קצת בצדדים.‬
‫ז'ורז'ה, כבר עשית את זה.‬
‫באמת?‬
‫טוב, זה משהו. אז אני הולך להתקלח…‬
‫יש לי משהו חשוב לספר לך.‬
‫ז'ורז'ה…‬ ‫-תני לי להתקלח קודם.‬
‫עכשיו, אני…‬
‫זה מה שהתכוונתי לומר.‬
‫אני מתעורר ומגלה שעברתי ניתוח מעקפים.‬
‫שניים, למעשה.‬
‫נחמד. כדאי שאשתה את זה?‬
‫כן, זה נטול קפאין.‬
‫מעולה.‬
‫איך זה קרה לי?‬
‫בקצרה:‬
‫יותר מדי עבודה ומתח, בלי התעמלות,‬
‫וההרגל הנורא של עישון מאחורי גבי.‬
‫אבל מותק…‬
‫יש לי עדיין את כל האיברים האחרים שלי?‬
‫כליות, כבד? אני שלם?‬ ‫-כן.‬
‫פחות אשך אחד.‬
‫אלוהים… רק רגע.‬
‫אל תגידי דברים כאלה, עברתי ניתוח מעקפים.‬
‫סליחה, לא יכולתי להתאפק.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-אתה נראה נחמד. נעים מאוד.‬
‫לא, פגשת אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה סבא נניו.‬
‫היי, בן. נעים מאוד.‬ ‫-פגשת אותה.‬
‫בסדר.‬
‫אני כל כך מתרשם.‬ ‫-הם גדלו, נכון?‬
‫לא, סבא נניו בחיים.‬ ‫-ז'ורז'ה…‬
‫הוא בן אלמוות.‬
‫הוא עשה עסקה עם השטן.‬
‫אל תצלמו תמונה כי הרוח תופיע.‬
‫תאמינו לי.‬ ‫-בוא.‬
‫הכנסת חרב לתוך האבן או משהו,‬
‫כמו המלך ארתור, ואמרת:‬ ‫"אני אמות ביום שמישהו יוציא אותה"?‬
‫בואי נמצא את החרב ונסיים עם זה.‬
‫אימא הגיעה.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-חג שמח, לאוריניה.‬
‫ילדה שלי.‬ ‫-אימא.‬
‫תראו מי הגיע השנה!‬
‫איזו הפתעה!‬
‫אתה בסדר, ז'ורז'ה?‬ ‫-כן, תאודורה. ואת?‬
‫לאורה סיפרה לי על המצב שלך.‬
‫כן, באמת? זה חמוד!‬
‫כולם יודעים.‬
‫נהדר. נפלא.‬
‫שנלך, אימא?‬ ‫-דוד ויקטור, מה יש בתפריט היום?‬
‫לא נתנו לי להביא תרנגול הודו.‬
‫באמת? מעניין למה.‬
‫הבאתי את מאפי התפוחים.‬
‫הם נפלו רחוק מהעץ?‬
‫התעוררת השנה כדי לומר דברים מטופשים?‬
‫אלוהים.‬ ‫-שוטה זקן!‬
‫מה קורה, גיסנו?‬
‫יש לי רעיון עסקי עבורנו.‬
‫יפה. לפני שתגיד משהו,‬
‫אל תטרח לבקש כסף.‬
‫אני אפילו לא יודע כמה יש לי.‬
‫אתה משוגע, ז'ורז'ה?‬ ‫מעולם לא ביקשתי ממך כסף.‬
‫מעולם לא.‬ ‫-מה?‬
‫לאורה אמרה שיש לך סוג של שכחה.‬
‫רק רציתי לומר שמעולם לא ביקשתי ממך‬
‫שום דבר. פשוטו כמשמעו.‬
‫כלום, אפס.‬
‫להפך, אני פה בגלל ש…‬
‫אתה חייב לי כסף.‬
‫אני אגיד לך משהו לפני שאחטיף לך.‬
‫זה העניין:‬
‫אני לא אידיוט, פשוט יש לי מחלת שכחה.‬
‫אני לא זוכר דברים שקרו במהלך השנה,‬
‫חוץ מימי חג המולד.‬
‫אני זוכר כל יום חג מולד. הבנת?‬
‫תפסתי אותך! איך אתה יודע שאני חייב לך‬
‫אם אתה לא זוכר את השנה שעברה?‬
‫תאמין לי, שילמתי לך ביולי.‬
‫הרגע המצאת את זה.‬ ‫-שילמתי לך.‬
‫שילמתי לך ביולי.‬ ‫-אתה מנסה להפנט אותי?‬
‫לא ביקשתי כסף.‬ ‫-אתה לא משלם.‬
‫הטלפון שלך מצלצל.‬ ‫-תקשיב לזה.‬
‫דוד שלך מנסה להפנט אותי.‬ ‫-תענה, אולי זה חשוב.‬
‫זו המזכירה שלך, מרסיה.‬
‫אולי היא רוצה לאחל חג שמח.‬ ‫-יש לי מזכירה?‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬ ‫-תקשיב.‬
‫תענה. אימא לא אוהבת אותה.‬
‫הבנת?‬ ‫-בסדר. הבנתי.‬
‫היי, חג מולד שמח, מרסיה.‬
‫לך לעזאזל, מטומטם!‬
‫מה? אני חושב שהייתה אי הבנה.‬
‫רק כי האמנתי לך!‬
‫אתה בסדר, מותק?‬ ‫-כן, מותק.‬
‫"מותק"? אתה עדיין קורא לה ככה?‬ ‫-ז'ורז'ה, זה…‬
‫הבטחת לבלות את היום הזה איתי!‬
‫מרסיה, אני לא יכול לדבר,‬
‫לדעתי הממשלה תשרוד.‬ ‫-עכשיו או אף פעם.‬
‫זה לא יום טוב עבורי…‬
‫הוא עומד להחמיר.‬
‫אם לא תבוא לפגוש אותי עכשיו‬ ‫במסעדה ליד המשרד,‬
‫אני אבוא לשם ואעורר מהומה מול המשפחה שלך!‬
‫תני לי להגיד לך משהו…‬
‫מה זה?‬ ‫-עוגת יום ההולדת שלך.‬
‫אהבת אותה?‬ ‫-עוגה?‬
‫כמובן שכן. אבל איפה הדובדבן?‬
‫אין דובדבן. זה תות.‬
‫זה מטורף. חייבים דובדבנים. אלך לקנות קצת.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אקנה דובדבנים.‬ ‫-אתה אפילו לא אוהב אותה.‬
‫לא אכלתי עוגה עשר שנים,‬ ‫אולי אוהב אותה עכשיו. כבר אחזור.‬
‫אני אקנה דובדבנים.‬ ‫-ז'ורז'ה, עכשיו?‬
‫ז'ורז'ה?‬ ‫-אלך לקנות דובדבנים.‬
‫חכה!‬ ‫-ז'ורז'ה!‬
‫זה יהיה מהיר.‬
‫רק רציתי לאחל לך חג מולד שמח, מר ז'ורז'ה.‬
‫ואני גם אוסף את הטיפים לחג המולד.‬
‫מי ייתן והקארמה תחזור אליך.‬
‫תתנהגי רגיל.‬
‫תתנהגי רגיל!‬
‫אני לא רוצה שיראו אותנו.‬
‫ראשית, את חייבת לדעת שאני אוהב את משפחתי.‬
‫מה שאמרתי או הבטחתי לך,‬
‫בבקשה תשכחי מזה. סוף הדיון, בסדר?‬
‫את מושכת מאוד.‬
‫סרקתי קצת את המקום כשנכנסתי‬ ‫ואת בהחלט הטיפוס שלי.‬
‫אתה מטורף?‬ ‫-כן, כל זה מטורף.‬
‫אולי זה יישמע מטורף, בכנות,‬
‫ואני יודע שזה כואב,‬ ‫אבל לא נוכל להתראות עוד.‬
‫זה המצב. לא נוכל להתראות יותר.‬
‫אני יודע שזה כואב…‬ ‫-ז'ואנה, מי זה?‬
‫ז'ואנה?‬
‫מה שלומך?‬
‫חם פה, לא? אתה חולה?‬
‫תן לי לומר לך משהו בכל ה…‬ ‫הייתי אומר שהחום שלך גבוה מ־38 מעלות.‬
‫אני יכול להסביר לך בכבוד.‬
‫חשבתי שהיא…‬
‫עם כל הכבוד, חשבתי שהיא ה…‬
‫שהיא מה, אידיוט?‬
‫ז'ורז'ה!‬ ‫-ה…‬
‫ז'ורז'ה!‬
‫היא שם! התבלבלתי.‬
‫אני מצטער. אני לא רואה טוב בלי המשקפיים.‬
‫שלום, נעים מאוד. את בטח מרסיה.‬
‫זה באמת מה שאתה הולך להגיד?‬
‫טוב, מאחר שאנחנו מכירים,‬
‫בטח סיפרתי לך על השכחה שלי.‬
‫סיפרתי לך על זה?‬
‫שכחה סלקטיבית, באמת? אתה רציני?‬
‫אתה חושב שאני טיפשה?‬
‫כולם מסתכלים.‬ ‫-תקשיב!‬
‫אני יודעת שגילחת את השפם‬ ‫רק כדי להבהיר נקודה.‬
‫עשיתי את זה כי הוא היה נוראי.‬
‫גידלת אותו בשבילי!‬
‫אהבתי אותו!‬ ‫-רק רגע.‬
‫בבקשה, נסי להבין.‬
‫אני אפילו לא יודע מי את!‬
‫אני לא ז'ורז'ה שאת חושבת שאני.‬
‫אני ז'ורז'ה אחר, מלפני שנים.‬
‫ז'ורז'ה שאת מכירה לא קיים.‬
‫את אישה מעניינת מאוד.‬ ‫את צריכה מישהו יותר טוב.‬
‫למען השם!‬
‫חומד…‬
‫"חומד"?‬
‫אתה לא הולך לבזבז את ארבע השנים שלנו ביחד.‬
‫ארבע שנים?‬
‫הטבעת…‬
‫זאת. אתה נתת לי אותה.‬
‫זוכר?‬
‫בבקשה תקשיבי. אני אגיד את זה רק פעם אחת.‬
‫מה יש?‬
‫אני לא יודע מי את!‬
‫אני נשבע שאין לי מושג על מה את מדברת!‬
‫בבקשה תאמיני לי! ואפשר להגיד עוד משהו?‬
‫אם אחזר אחרייך בעוד כמה שנים,‬ ‫גם אם ארד על הברכיים,‬
‫בבקשה תבטיחי לי שלא תיקחי אותי בחזרה.‬
‫אני לא ז'ורז'ה הזה!‬
‫זה לא מי שאני!‬
‫תאמיני לי!‬
‫אתה משוגע.‬
‫זה ההסבר היחיד.‬
‫אתה לא יודע מה אתה רוצה.‬
‫כן, אני יודע.‬ ‫-אתה לא.‬
‫אני כן.‬ ‫-בטח. ‬
‫אני אוהב את אשתי ורוצה להיות איתה!‬
‫אני רוצה את משפחתי,‬ ‫אני אוהב אותם אפילו יותר!‬
‫אני רוצה לא לגדל שפם שוב לעולם!‬
‫חשבתי שאתה שונה.‬
‫אתה יותר סנילי מתמיד!‬
‫אתם לא ראויים לחברה שלי!‬
‫או למאפי התפוחים שלי!‬ ‫-אין מצב!‬
‫מאפי התפוחים שלי!‬ ‫-לא!‬
‫לכו אחריו!‬ ‫-תפסו אותו!‬
‫תפסי אותו, אימא.‬
‫לאורה…‬
‫מה המצב בינינו?‬
‫איזו מן שאלה זו?‬
‫פשוט…‬
‫זה חג המולד,‬ ‫זמן עבורנו לחשוב על החיים שלנו‬
‫ועל האנשים שסביבנו.‬
‫לא אמרת שום דבר עלינו.‬ ‫-אולי אני לא רוצה.‬
‫אתה גם ככה לא זוכר את זה. אין טעם.‬
‫אז למה הערת אותי השנה?‬
‫אתה באמת רוצה לדעת?‬
‫באמת, מותק.‬
‫אני אוהבת…‬
‫להסתכל עליך…‬
‫ולראות את ז'ורז'ה מלפני עשר שנים.‬
‫אני אוהבת את הדרך‬ ‫שבה אתה עדיין מסתכל עליי.‬
‫אני אפילו מתגעגעת‬ ‫לכך שאתה קורא לי "לאוריטה",‬
‫משהו ששנאתי פעם.‬
‫אתה יודע, ז'ורז'ה,‬
‫בחג המולד,‬
‫אתה מזכיר לי את איך שהיינו פעם.‬
‫או לפחות כמה הייתי חשובה לך.‬
‫לילה טוב.‬
‫"שכחתי את המילים"‬
‫אתה אוהב את ההפתעה שלך, חומד?‬
‫מה אני עושה פה?‬
‫אלוהים, ז'ורז'ה.‬
‫אז זה באמת נכון? אתה לא זוכר כלום?‬
‫מה אני עושה פה?‬
‫אני לא מאמינה. עזבת את לאורה.‬
‫אלוהים!‬
‫מסמכי הגירושין בדרך‬
‫ואנחנו חיים פה כבר ארבעה חודשים.‬
‫לא!‬
‫זה לא נכון. זה סיוט!‬
‫סיוט…‬ ‫-לא.‬
‫זה לא. בוא נשב.‬
‫שב פה עם אימא שלך.‬ ‫-אני לא רוצה.‬
‫חמודון של אימא!‬ ‫-אימא בתחת שלי!‬
‫אני לא רוצה להסתכל עלייך!‬ ‫-אתה כן!‬
‫אלוהים.‬ ‫-היי.‬
‫תקשיב. אני יודעת שתקופת חג המולד‬
‫דופקת לאנשים את הראש קצת.‬
‫אנשים משתגעים קצת.‬
‫לא! תעזבי אותי!‬
‫תקשיבי, אני אחראי על חיי!‬
‫אני אחראי על הסיפור שלי!‬
‫ובסיפור הזה, את לא אשתי!‬
‫אני רוצה את אשתי האהובה בחזרה!‬
‫למה הזוועה הזו חזרה לפנים שלי, לעזאזל?‬
‫אני מגלח את זה עכשיו.‬ ‫-לא!‬
‫תפסיק!‬ ‫-לא!‬
‫אתה לא נוגע בשפם!‬ ‫-אני כן!‬
‫גרמת לי להבטיח לך שלא אתן לך לגלח אותו!‬
‫לקחתי שיעורי קרב מגע,‬
‫זו הגנה עצמית!‬
‫זה היה מהלך מלוכלך,‬ ‫לזרוק את סכין הגילוח מהחלון.‬
‫רק עשיתי את מה שביקשת ממני.‬
‫או לפחות חצי מזה.‬
‫מפתחות.‬
‫מותק,‬
‫מה דעתך שנבלה את חג המולד פה, בבית?‬
‫קישטתי עץ מדהים,‬
‫ואפיתי עוגה מהממת.‬
‫היא דלת קלוריות.‬
‫העץ הזה מחורבן,‬ ‫קנית את העוגה ואל תקראי לי מותק.‬
‫תני את המפתחות.‬ ‫-ז'ורז'ה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך.‬
‫בסדר, אל תקשיב לי. תקשיב למישהו אחר.‬
‫לעצמך.‬
‫ז'ורז'ה?‬
‫היי, ז'ורז'ה.‬
‫שלום.‬
‫אני יודע שאני נראה מעט מוזר,‬
‫כמו אדם אחר.‬
‫אבל אני בעצם מי שתהיה מחר.‬
‫וגם ביום אחרי.‬
‫אני זה אתה במשך השנה.‬ ‫-המטומטם הזה הוא אני?‬
‫כל כך מקסים.‬
‫אני זה אתה הרגיל…‬
‫והספונטני.‬
‫אני רוצה שתדע, ז'ורז'ה,‬
‫שאני אוהב את מרסיה.‬
‫אתה אוהב את מרסיה.‬
‫יש לך סוג של סכיזופרנ…‬ ‫"סכיזופרניה", באמת? שיהיה.‬
‫יש לך סוג של‬ ‫"סכיזופרוניה" חג מולדתית, "סכיזופרונ…"‬
‫אתה קצת משתגע בחג המולד.‬
‫אין לך מושג כמה אתה מדהים.‬
‫אתה אדם נפלא, פנטסטי,‬
‫סקסי, לוהט ומאוד גברי, אם יורשה לי להוסיף.‬
‫בכנות, ממש מציאה אמיתית.‬
‫וואו, אני ממש צנוע.‬
‫כן, אתה קצת מרוכז בעצמך.‬
‫לכן, ז'ורז'ה, או "אני",‬
‫בהוראתה של מרסיה…‬
‫כלומר, של הרופא, הקלטנו את הסרטון הזה.‬
‫סרט…‬
‫וידאו קליפ…‬
‫כדי להראות את החיים המדהימים שלנו‬
‫עם האדם המדהים הזה…‬
‫שהוא…‬
‫מרסיה.‬
‫את כתבת את זה, נכון?‬
‫עכשיו.‬ ‫-זה אתה, ז'ורז'ה.‬
‫אדם מוגשם ומאושר.‬
‫בכל בוקר, אתה אוכל ארוחת בוקר בריאה‬
‫עם החברה המהממת שלך, מרסיה.‬
‫כפי שכבר הוזכר כמה פעמים.‬
‫למה את מאכילה אותי באוכל של ציפורים?‬
‫הוא דל קלוריות.‬
‫לאחר ארוחה בריאה,‬
‫התנועות הפריסטלטיות מתחילות לתפקד כרגיל,‬
‫ואתה יכול לשמור על הבריאות שלך,‬ ‫ז'ורז'ה ידידי הוותיק.‬
‫אתה אפילו מאמן את שרירי העכוז שלך,‬
‫כי החברה המהממת שלך אוהבת אותו.‬
‫"אוהבת"? אוהבת.‬
‫אחרי האימון האינטנסיבי הזה,‬
‫אתה מתכונן ללכת לעבודה.‬
‫אתה יודע שעבור איש עסקים טוב,‬ ‫הכול מתחיל במראה.‬
‫זה אתה בדרך לעבודה.‬
‫קיבלת העלאה השנה. מחיאות כפיים.‬
‫תשואות. כל הכבוד, ז'ורז'ה הגדול.‬ ‫זה הגיע לך.‬
‫אתה נהג נהדר.‬
‫זה אתה נוהג לעבודה, כל כך נפלא.‬
‫אופס, עיניים על הכביש, ז'ורז'ה.‬
‫למה הפרצוף כל כך מטופש?‬
‫למה אתה לא מעריך את עצמך?‬
‫אתה אוהב לבלות עם המשפחה שלך.‬
‫אבל אתה יכול גם ליהנות.‬
‫אתה יודע להיות שמח לפעמים.‬
‫"שמח" זה קצת יותר מדי. זה מוגזם.‬
‫אתה רומנטיקן מיושן.‬
‫סקסי אבל עדיין נראה מגניב.‬
‫איזה מפסידן, תראי את הפנים שלו. ממש.‬
‫חיי המין שלך מטורפים, ז'ורז'ה.‬
‫יש מסיבה פרטית בכל יום חמישי.‬
‫הקלטת אותנו?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט תסתכל.‬
‫רגע.‬
‫אפילו לא הייתי מוכן.‬
‫קדימה, חומד.‬ ‫-זה כואב.‬
‫זה כל כך לוהט.‬ ‫-אאוץ', העין שלי.‬
‫בסופי שבוע, אתה משחק גולף עם חברים שלך.‬
‫ספורט מאוד מתוחכם ומורכב.‬
‫אלה החיים שלך, ז'ורז'ה.‬
‫ובנוסף לכל, אני מעולה עם המצלמה.‬
‫אני גורמת לך להיראות סקסי, אבל לא זול.‬
‫הזווית הימנית שלך היא הכי טובה. ז'ורז'ה?‬
‫ז'ו… ז'ורז'ה!‬
‫אאוץ'.‬
‫היי, אבא. אתה בסדר?‬ ‫-היי.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫הכול מעולה אצלי.‬
‫פשוט החלקתי.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫אתה צריך לשאול בגדים?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צריך עזרה?‬
‫אני צריך גם משכך כאבים.‬
‫המופע של רוברטו קרלוס, מה?‬
‫תאודורה.‬
‫עוד חג מולד ביחד.‬
‫אני שונאת אותך!‬
‫וואו, איזו שמחה!‬
‫היי, בן.‬ ‫-מה קורה?‬
‫גם אתה כועס עליי?‬
‫לא, אבא.‬
‫אני בסדר עם זה.‬
‫איך בקולג'?‬
‫ברצינות, אבא? אתה תשכח מזה מחר.‬
‫אז מה? אני אזכור בחג המולד הבא.‬ ‫ואני אבא שלך.‬
‫טוב, אבא.‬
‫נשרתי מהקולג'.‬
‫מה?‬ ‫-כן, נשרתי.‬
‫אתה משוגע? אחרי כל מה שעשיתי?‬
‫אני לא רוצה להתווכח.‬ ‫אימא הייתה צריכה לספר לך.‬
‫היא לא סיפרה.‬ ‫-למען האמת,‬
‫לא נשרתי.‬
‫סילקו אותי.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-כן, נתפסתי עם סמים.‬
‫אלוהים, סמים…‬ ‫-סמים, כן.‬
‫אז החלטתי לוותר על הכול.‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫לא ככה גידלנו אותך!‬
‫כבר דיברנו על זה.‬
‫אני לא זוכר שדיברנו על זה.‬
‫ריציתי את עונשי ואני נקי.‬
‫ישבת בכלא.‬ ‫-כן.‬
‫היית כלבה של מישהו?‬ ‫-בוא נמשיך.‬
‫תשכח מהעבר.‬
‫אתה יודע מה העתיד שלי?‬ ‫-מה?‬
‫אני רוצה שוב ליצור מוזיקה.‬ ‫-בסדר, בן.‬
‫אני לא מאמין שלקחת סמים.‬
‫נאלצת להיות הכפית הקטנה.‬
‫אבל תמיד אהבת מוזיקה.‬
‫אני נהיה רגשני כשאני נזכר בך כילד קטן.‬
‫נתתי לך פסנתר קטן…‬ ‫-פסנתר בתחת שלי!‬
‫אני בקטע של פאנק.‬
‫סליחה?‬ ‫-אם סי לאו. לאו הזיין.‬
‫"לאו הזיין"?‬ ‫-כן.‬
‫תקשיב.‬
‫"רדי למטה, למטה‬ ‫כשהתחתונים לוחצים‬
‫את כבר מתה להוריד אותם‬
‫כשאני רואה אותך משתגעת‬ ‫אני מתחמם בטירוף‬
‫מתחמם בטירוף, מתחמם בטירוף"‬
‫זה מגעיל. מה קורה עם הקול שלך?‬
‫הוא נשמע ממש מוזר.‬ ‫-אני צוחק, אבא.‬
‫איזו מן בדיחה זאת?‬
‫קיבלתי את התעודה שלי לפני שנה.‬
‫כבר יש לי עבודה.‬ ‫-תודה לאל, בן.‬
‫חשבתי שאתה לוקח סמים. זה הרג אותי.‬
‫לפעמים אני לוקח קצת.‬ ‫-קצת מה?‬
‫מה זה? אני לא אוהב את זה.‬
‫מה זה מה?‬ ‫-תירגע, אבא. זאת בדיחה.‬
‫אני עדיין יכול לנשל אותך.‬
‫תירגע, אבא. זה חג המולד.‬ ‫-מי צוחק על סמים?‬
‫אבא…‬
‫אני הבעיה הכי קטנה שלך.‬
‫לך.‬
‫לאורה, אפשר לדבר איתך?‬ ‫-אני לא רוצה לדבר איתך.‬
‫אני אפילו לא יודע מה עשיתי.‬ ‫-אני אביא את ההודו.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫דוד ויקטור לא מביא אותו?‬ ‫הוא אחראי על בשר החזיר השנה?‬
‫מה קרה?‬
‫דוד ויקטור נפטר בחודש שעבר.‬
‫יופי, אבא.‬
‫אני רוצה…‬
‫להרים כוסית לכבוד דוד ויקטור האהוב שלנו.‬
‫תרנגולי ההודו הכי טובים שאכלנו…‬ ‫-לא, אבא.‬
‫אני אפסיק לדבר ואבקש דקת דומייה.‬
‫ממה הוא מת?‬
‫למה את מתנהגת ככה, לאורה?‬
‫זה אני.‬
‫ז'ורז'ה.‬
‫ז'ורז'ה הטוב.‬ ‫-כולם טובים בחג המולד, ז'ורז'ה.‬
‫לא, מותק. אני ז'ורז'ה האמיתי.‬
‫לא, אתה לא.‬
‫ז'ורז'ה האמיתי זרק אותי.‬
‫ז'ורז'ה האמיתי גר עם אשת ראווה ‬ ‫בשכונה מפוארת.‬
‫ז'ורז'ה האמיתי לא שילם‬ ‫את דמי המזונות של ילדיו.‬
‫ז'ורז'ה האמיתי הוא מטומטם גדול!‬
‫אני מסכים.‬ ‫-אני יודעת, וזה מחמיר את המצב.‬
‫אני אפילו לא יכולה לשנוא אותך בשקט.‬ ‫זה מטורף.‬
‫אני עדיין אוהב אותך.‬ ‫-זה מטורף אפילו יותר.‬
‫אל תיגע בי. אנחנו גמרנו.‬
‫אני יודע שאת אוהבת אותי.‬
‫אתה טועה. המשכתי הלאה.‬
‫מה?‬
‫כבר המשכת הלאה?‬ ‫-"כבר"?‬
‫נפרדנו בפברואר, ז'ורז'ה.‬
‫את…‬
‫את משקרת.‬
‫לא היית מוצאת מישהו כל כך מהר.‬
‫דווקא כן מצאתי. באמת!‬
‫אני יוצאת עם בחור מהעבודה.‬
‫מארסיו.‬
‫ידעתי. מארסיו.‬
‫הוא מעולם לא התגבר על העובדה‬
‫שקודמתי להיות מנהל. זאת נקמה.‬
‫ז'ורז'ה.‬
‫בחור מהעבודה שלי.‬
‫אני מכיר אותו?‬
‫זה לא משנה.‬ ‫-זה כן משנה.‬
‫זה אדם זר שנמצא בבית שלנו…‬
‫מה קורה, גיסנו?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫עוד חג מולד…‬ ‫-הנה.‬
‫לאורה.‬
‫הוא מגיע?‬ ‫-הוא בטח כמעט פה.‬
‫סליחה, לאורה. אני צריך לדבר איתה לרגע.‬
‫מי זה?‬ ‫-אף אחד. הוא סתם חבר.‬
‫אני מכיר אותו?‬
‫לא, אתה לא מכיר.‬
‫הוא אלמן,‬
‫עורך דין מצליח,‬
‫הוא גבוה,‬
‫השיער שלו לבן יותר.‬
‫הוא בוגר יותר.‬
‫נאה יותר.‬
‫הוא מגיע הערב?‬ ‫-ביקשתי שלא יבוא, אבל אני לא יודעת.‬
‫אולי הוא יקפוץ לביקור.‬
‫נראה. מי יודע?‬
‫ז'ורז'ה של לאורה.‬
‫אני ריקרדו. נעים מאוד. מה שלומך?‬
‫היי, מותק.‬
‫מה אתה עושה, ז'ורז'ה?‬
‫תפסיק להתחיל עם נשים של גברים אחרים!‬
‫ז'ורז'ה, הוא חבר שלי!‬
‫עוד אחד?‬
‫פגעת בו!‬ ‫-הכנסתי לו! הוא קיבל טעימה מזה!‬
‫זה לא הדם שלי.‬
‫הדם הזה…‬
‫אאוץ'.‬
‫זה לא נראה טוב, אבא.‬
‫הרסתי את חג המולד?‬
‫תירגע, אבא. אנחנו רגילים לזה.‬
‫את עוד אוהבת את זה?‬
‫אתה זוכר?‬
‫איך אוכל לשכוח?‬
‫צפית בזה מיליון פעם,‬ ‫ורצית שאצפה בזה איתך.‬
‫"אפשר לצפות ב'חג שמח עם שרק'?"‬
‫ומעולם לא עשינו את זה.‬
‫בואי נדבר בכנות, אני לא יודע מה ראית…‬
‫בדבר המכוער הזה.‬
‫טוב, חשבתי שהוא נראה כמוך.‬
‫לעזאזל…‬
‫אני נראה כמו שרק?‬
‫זה לא שאתה נראה כמוהו,‬
‫אתה נראה כמוהו בסרט השני‬ ‫כשהוא הופך לבן אדם.‬
‫תסתכל. היה לכם את אותו שיער.‬
‫רק אל תגידי לאימא שלך‬ ‫שהיא נראית כמו פיונה.‬
‫אימא לא תהיה מרוצה מזה.‬ ‫-לעולם לא.‬
‫לא יודעת.‬
‫זאת הייתה הדרך שלי להתקרב אליך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך מאוד, אבא.‬
‫איזה יום.‬
‫משפחתי שונאת אותי, איבדתי את ביתי,‬
‫בתי חושבת שאני מפלצת,‬ ‫ואהבת חיי נמצאת עם מישהו אחר.‬
‫אבא.‬
‫אימא לא יוצאת עם אף אחד.‬
‫היא אמרה לי…‬ ‫-תקשיב לי, אבא.‬
‫היא יצאה עם איזה בחור כמה פעמים,‬
‫אבל זה הכול.‬
‫היא עדיין מטורפת עליך.‬
‫ואני מטורף עליה.‬
‫אתה חייב לעשות משהו כדי לשנות את כל זה.‬
‫מה אני יכול לעשות?‬
‫יש לי רק יום אחד‬
‫לתקן 364 ימים של דברים מפגרים שאני עושה.‬
‫מה לעשות?‬
‫לא יודעת, אבא. זה חג המולד.‬
‫תשתמש בזה לטובתך‬
‫ותדהים אותה.‬
‫אני אוהב אותך, בן.‬ ‫-גם אני.‬
‫תתנהג יפה.‬ ‫-ביי, אבא.‬
‫אוהב אותך.‬ ‫-גם אני.‬
‫תודה.‬ ‫-תשמור על עצמך.‬
‫ביי, חבר'ה. לילה טוב.‬ ‫-ביי, דודה.‬
‫ז'ורז'ה!‬
‫לאורה!‬
‫אל תוותרי עלינו.‬
‫אתה יודע שלא תזכור שום דבר מזה מחר, נכון?‬
‫יותר ממה שנדמה לך.‬
‫רצית לבלות את חג המולד בחו"ל.‬
‫ידעת את זה?‬
‫היית אמור להתעורר היום בניו יורק.‬
‫הרחק מהמשפחה שלך.‬
‫רצית לעשות את זה!‬
‫זה מצחיק.‬
‫אתה יודע מי לא הרשתה לך? מי?‬
‫אני.‬
‫אמרתי שכדאי לנו להישאר פה.‬
‫כי חשבתי עליך…‬
‫במקום על עצמי.‬
‫אעשה את זה אחרת בשנה הבאה.‬
‫תהיה בטוח בזה.‬
‫בשנה הבאה, אנחנו טסים לחו"ל.‬
‫נתעורר הרחק מפה.‬
‫רחוק מאוד, ז'ורז'ה.‬
‫בשנה הבאה, נתעורר על אי.‬
‫את לא תעשי את זה, מרסיה.‬
‫אני אדבר איתך‬
‫בעוד שנה מעכשיו.‬
‫מרסיה.‬
‫שלא תעזי, מרסיה!‬
‫לא!‬
‫אל תחשבי אפילו לרגע שאתקע כאן איתך, מרסיה!‬
‫אני נוסע הביתה מיד!‬ ‫שום דבר לא ישאיר אותי כאן!‬
‫אפילו אם אצטרך לשכור מטוס,‬
‫ספינה, ספינת חלל,‬
‫אני אבלה את חג המולד עם המשפחה שאני אוהב!‬
‫ילדיי, אשתי. כן, אני אוהב את לאורה.‬
‫היא אהבת חיי.‬
‫אל תפסיק. נהניתי מזה.‬
‫לאורה,‬
‫מתי חזרנו להיות ביחד?‬
‫באמצע השנה.‬
‫אבל התקשרתי אליך כל יום מאז ינואר.‬
‫וואו!‬ ‫-זה לא היה קל.‬
‫אבל צדקת.‬
‫אני מת על זה.‬ ‫מעולם לא נסענו לאן שהוא בחג המולד.‬
‫היה לך רעיון מעולה.‬
‫זה לא היה הרעיון שלי.‬
‫למעשה שילמת על הטיול הזה‬ ‫כדי לבוא עם מרסיה.‬
‫רצית לוותר עליו,‬
‫אבל אמרתי לך שעדיף שניסע.‬
‫אני מת על זה.‬
‫נוכל לעשות את זה לעתים קרובות יותר.‬
‫לבלות את חג המולד הרחק, את ואני.‬
‫לפעמים עם הילדים.‬
‫הילדים?‬
‫אנינייה מבלה את חג המולד עם חבר שלה‬
‫ולאוזיניו נסע לאוסטרליה.‬
‫אז למה לא?‬
‫נוכל לעשות זאת מדי פעם.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני.‬
‫אז…‬
‫איפה תרצה להתעורר בחג המולד הבא?‬
‫תפתיעי אותי.‬
‫אהבת?‬
‫תצלם!‬ ‫-מסע קניות!‬
‫- יום הולדת שמח! -‬
‫זה מקום טוב לתמונה.‬ ‫-זהירות עם המכוניות.‬
‫הם נוהגים בצד השני.‬
‫בסדר.‬
‫זהירות, ז'ורז'ה!‬
‫- לונדון‬ ‫יום הולדת שמח -‬
‫- ברוכים הבאים לביתו של סנטה קלאוס -‬
‫אחת, שתיים, שלו…‬
‫היי!‬ ‫-ז'ורז'ה!‬
‫תמשיכי ללכת. זה היה שבור.‬
‫- ז'ורז'ה‬ ‫ביתו של סנטה -‬
‫לאוריטה, תפעילי את המצלמה,‬ ‫אני רוצה לרקוד פה קצת.‬
‫צלמי.‬ ‫-כן.‬
‫"טאג' מאהל, טאג' מאהל"‬
‫אתה יודע שזה הקרמלין.‬
‫אותו דבר, מותק. אלה טירות עם כיפות.‬
‫- לאורה‬ ‫יום הולדת שמח -‬
‫למה לא נסענו השנה?‬
‫דבר בשקט.‬
‫מצטער.‬
‫לא, אני מצטערת. שכחתי להעיר אותך.‬
‫למה אנחנו לוחשים?‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהי…‬
‫אהבת את ההפתעה, אבא?‬
‫זו ההפתעה הכי טובה שאי פעם קיבלתי.‬
‫איך קוראים לו?‬
‫ויקטור.‬
‫כמו דוד שלנו.‬ ‫-לא.‬
‫כמו סבא נניו.‬
‫לסבא נניו קוראים ויקטור?‬
‫סבא נניו לא נראה כמו ויקטור.‬ ‫הוא כן נראה. ויצ'יניו.‬
‫סבא נראה כמו ארנלדו.‬
‫מאורו.‬
‫שמו של סבא נניו‬ ‫היה צריך להיות מאורו… לא משנה.‬
‫אז האבא לא רצה אותו?‬
‫ז'ורז'ה!‬
‫הוא לא רצה להתחתן, זה שונה.‬
‫אני לא אוהב גברים שלא דואגים למשפחה.‬
‫אם הוא היה פה, הייתי מדבר איתו.‬
‫אני בטוחה שהם יפתרו את זה.‬
‫היא פה בינתיים ואתה אוהב את זה.‬
‫באמת? אני אוהב את זה, רוי?‬
‫מה, חבר ותיק?‬
‫אם מדברים על ותק, בן כמה הוא?‬
‫לא מבוגר מדי.‬
‫הוא בטח כבר בן יותר מ־30.‬
‫הוא כמו "איש הנצח" של הכלבים.‬
‫ז'ורז'ה, איך לומר את זה…‬
‫רוי ההוא…‬
‫רוי…‬
‫הוא לא…‬
‫איך לומר? הוא לא בדיוק אותו רוי כמו קודם.‬
‫הוא רוי שונה,‬
‫אבל הוא גם רוי.‬
‫הוא גם רוי.‬ ‫-כלומר…‬
‫הוא רוי מספר שתיים?‬
‫רוי מספר שלוש.‬
‫אבל הוא עדיין רוי, הגור של השני.‬
‫רוי…‬
‫אני חייב להגיד משהו.‬
‫הכלב שלי מת,‬
‫וניסית לעבוד עליי‬ ‫עם כלב אחר בעל אותו שם וצבע.‬
‫זאת בגידה.‬
‫אני לא בטוח שאני מחבב אותו.‬ ‫-תמיד יש הרבה לספר.‬
‫שכחתי מזה. אני מצטערת.‬
‫אבל זה משנה בכלל?‬
‫כן, זה ממש משנה.‬
‫אהבתי את הראשון.‬ ‫-ז'ורז'ה…‬
‫הוא בכלל אוהב אותי?‬ ‫-בחייך.‬
‫זה אותו סבא נניו?‬
‫חשבתי שאולי את מחדשת אותו כל עשור.‬
‫אי אפשר לדעת.‬
‫לאחר זמן מה,‬ ‫אנשים זקנים מתחילים להיראות אותו דבר.‬
‫אולי הוא נחנט. חנטת אותו?‬
‫ז'ורז'ה!‬
‫השכנים שלנו הסתדרו.‬
‫זה דוד לואיז קלאודיו.‬
‫מה קורה, גיסנו?‬
‫מה זה, לואיז קלאודיו?‬ ‫אתה חוגג מוקדם את חג המולד?‬
‫לא, אבלה את חג המולד עם המחותנים שלי.‬
‫רק באתי לתת לך חיבוק.‬
‫ולהביא את זה.‬
‫אין צורך.‬ ‫-אל תתחיל אפילו.‬
‫הכול שם. כל מה שאני חייב לך, עם ריבית.‬
‫בכנות, לואיז קלאודיו,‬
‫לא הלוויתי לך כסף במחשבה שתחזיר אותו.‬
‫אני מתעקש, גיסנו.‬
‫התעשרתי! סוף סוף!‬
‫איך?‬ ‫-זו עסקה נהדרת!‬
‫אני מוכר כיסויים לצמידי מעקב.‬
‫והם נמכרים?‬
‫אנחנו בברזיל, הם נמכרים מאוד.‬ ‫אנחנו מתרחבים לאמריקה הלטינית, לארה"ב,‬
‫ואז לגרמניה.‬
‫לכן אני צריך שתיקח את זה.‬
‫מכל הלב.‬ ‫-קח את זה.‬
‫קח את זה, אבא.‬ ‫-אני אפילו לא יודע…‬
‫אני מתעקש.‬ ‫-קח את הכסף.‬
‫אני לא מקבל אותו.‬ ‫-הנה מר ז'ורז'ה!‬
‫היי! מעולה.‬
‫חג מולד שמח, מר ז'ורז'ה.‬ ‫-חג שמח.‬
‫בדיוק בזמן. מכיוון שכולכם פה,‬
‫אני אוסף טיפים לחג המולד‬ ‫מכל מי שעוד לא נתן.‬
‫איזה צירוף מקרים. תזמון טוב!‬
‫אתה תהיה מאושר היום.‬
‫תסלח לי. בבקשה, אוסוולג'יניו.‬
‫תיהנה מחג המולד עם משפחתך. תשתגע!‬
‫תקנה משהו לכולם.‬ ‫תגיד להם שזה מדוד ז'ורז'ה.‬
‫מר ז'ורז'ה…‬
‫אני יודע, תיהנה!‬
‫מר ז'ורז'ה, תודה רבה!‬ ‫-תתפנק.‬
‫תודה. חג מולד שמח!‬
‫אין בעד מה.‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אבא, אני חייב להגיד…‬ ‫-לך. הכול טוב.‬
‫כל כך שמח!‬ ‫-חג מולד שמח, מר ז'ורז'ה!‬
‫אבא, למה עשית את זה?‬
‫תלמד משהו מאבא שלך…‬
‫לא, אבא.‬
‫אני אלמד אתכם משהו‬ ‫שלמדתי מכל שנות המאבק שלי:‬
‫רוח חג המולד היא הכרחית!‬
‫ז'ורז'ה…‬ ‫-אנו נולדים בלי כלום,‬
‫אנו מתים בלי כלום.‬
‫ז'ורז'ה…‬ ‫-אני צודק, לואיז קלאודיו?‬
‫הצ'ק היה על סך מיליון ריאל!‬
‫רגע.‬
‫תגיד לי שהוא על שמי.‬
‫לא. זה היה צ'ק פתוח.‬
‫אוסוולג'יניו!‬ ‫-הנה הוא רץ.‬
‫חג מולד שמח!‬
‫יש!‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-אוסוולג'יניו!‬
‫לא רוצה את החרא הזה יותר!‬ ‫-תחזור!‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-תחזור!‬
‫רגע, זו הייתה טעות!‬
‫לעזאזל! זו הייתה טעות!‬
‫זה בשבילך, מתוקה.‬ ‫-תודה, אימא.‬
‫איפה שלי?‬
‫אל תפתחי, אימא. בוא לפה, מותק.‬
‫אתה רציני, אבא? שפעת?‬
‫כבר קניתי כרטיס טיסה.‬ ‫כל שנה אתה ממציא תירוץ חדש.‬
‫נפגשנו בחודש שעבר.‬ ‫ראית אותי, אבל לא ראיתי אותך.‬
‫כלומר, ראיתי אותך, אבל…‬ ‫אתה יודע למה התכוונתי.‬
‫לא, אני לא שיכור או משוגע.‬
‫רציתי שתהיה פה השנה.‬
‫ז'ורז'ה, בוא נצלם תמונה קבוצתית.‬
‫קדימה!‬ ‫-בוא!‬
‫קדימה, בנים.‬
‫להתראות, אבא. אוהב אותך. חג שמח. מתגעגע.‬ ‫-בוא, אבא!‬
‫המשפחה שלך עכשיו.‬ ‫-יש!‬
‫קדימה, בואו נתאסף ביחד.‬
‫בואי ליד אבא שלך.‬ ‫-קדימה.‬
‫סליחה, אבא.‬
‫ביקשתי מהם לא לספר לך.‬
‫איזה סוג זה?‬
‫סרטן השד.‬
‫כמו אימא שלי.‬
‫כן.‬
‫פישלתי, אבא.‬
‫לקח לי יותר מדי זמן להיבדק.‬
‫לכן אני…‬
‫אני לא יכולה להניק את הבן שלי.‬
‫אסור לי בזמן שמטפלים בי.‬ ‫-מתוקה…‬
‫איך המצב בינינו? אני ואת? כלומר…‬
‫במהלך השנה,‬
‫עם האני האחר,‬
‫איך זה?‬
‫אנחנו מסתדרים?‬
‫אתה יודע…‬
‫פעם היית שונה מאוד‬
‫ממי שאתה בחג המולד.‬
‫מאוד.‬
‫היה לי קשה מאוד להתרגל לזה.‬
‫אבל כבר לא.‬
‫אנחנו מסתדרים.‬
‫כן.‬ ‫-נהדר.‬
‫אנחנו מדברים בכל יום.‬
‫אתה תמיד מתקשר לבדוק מה שלומי כשאתה בחו"ל.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫אנשים אומרים…‬
‫שככל שמתבגרים, הרוח שלנו נשארת אותו הדבר.‬
‫אני חושבת שזה קרה לך.‬
‫הוא נרדם.‬
‫אני…‬
‫מרגישה עייפה.‬ ‫אני חושבת שגם אלך לישון. שנלך?‬
‫לא.‬
‫אני לא רוצה להירדם עדיין.‬
‫בטח, אבא.‬
‫כמה טיפשי מצדי.‬
‫מה אתה רוצה לעשות?‬
‫- חג שמח עם שרק -‬
‫- אני אבין. אוהבת אותך. באהבה, לאורה -‬
‫את זה.‬
‫בוא אל סבא.‬
‫בוא לפה.‬
‫היי, בן.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫מה קורה?‬
‫הוא גדול, לא?‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהב אותך, אבא.‬ ‫-גם אני.‬
‫מותק, תוכל לפתוח את הדלת, בבקשה?‬
‫בסדר.‬
‫זה הבית של ז'ורז'ה?‬
‫איזו הפתעה, אבא!‬
‫לא הייתי מפספס את יום ההולדת שלך!‬
‫תודה, אבא.‬
‫הוא נראה מאוד דומה לך כשהיית צעיר.‬
‫גם אנחנו ראינו את זה בתמונות.‬
‫אני ממש שמח שאתה פה.‬
‫הייתי צריך להתעקש יותר‬ ‫שתבלה פה את חג המולד.‬
‫אני לא יכול ליהנות מחג המולד בלי אימא שלך.‬
‫היא אהבה אותו בדיוק כמו לאורה.‬
‫אני מתגעגע לזה.‬
‫לקחתי יותר מדי דברים כמובן מאליו.‬
‫אני לא יכול אפילו לדמיין‬
‫מה עברת.‬
‫אבל אני מאוד‬
‫מאוד גאה בך.‬
‫תודה, אבא.‬
‫מעולם לא הבנתי את השכחה שלך.‬
‫אתה לא זוכר כלום מהשנה הזאת?‬
‫כלום, אבא.‬
‫אני מרגיש כאילו עברו רק כ־20 ימים.‬
‫אני לא זוכר את השנה הזו בכלל.‬
‫לא ראיתי אותה חולפת.‬
‫למען האמת,‬
‫לא ראיתי את כל חיי.‬
‫אין לי את המחלה שלך,‬ ‫אבל אני מרגיש אותו הדבר.‬
‫זו הרגשה די נפוצה.‬
‫החיים הם כמו משב רוח.‬
‫מר פדרו, תוכל לבוא איתי לרגע?‬
‫לך, אבא.‬
‫כן.‬
‫יכולתי לעשות דברים אחרת.‬
‫אז תביע משאלה.‬
‫מה אמרת?‬
‫אמרתי שיכולתי לעשות דברים אחרת, כל חיי.‬
‫תביע משאלה.‬
‫למה אתה מתכוון? תגיד לי!‬
‫לא, לאורה, אני לא אוהב את זה.‬ ‫בבקשה, חבר'ה.‬
‫אני לא אוהב את זה.‬ ‫-ז'ורז'ה.‬
‫אנינייה אהבה את זה.‬
‫באתי לאכול עוגה.‬
‫אבל אני לא אוהב את זה.‬ ‫-ז'ורז'ה!‬
‫אתה יכול להביע משאלה.‬
‫הוא אף פעם לא מבקש שום דבר.‬
‫אבל אני אבקש עכשיו.‬
‫אני רוצה.‬
‫אני אבקש משהו שמעולם לא ביקשתי בעבר.‬
‫וואו.‬
‫מה תבקש?‬
‫אסור לו לספר לנו, מתוקה, או שזה לא יתגשם.‬
‫אבל זה חייב לבוא מהלב.‬
‫אבא?‬
‫אפשר לצפות בסרט?‬
‫כן, מתוקה.‬
‫אנחנו יכולים לצפות במה שתרצי.‬
‫לאוזיניו…‬ ‫-אבא.‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-חג מולד שמח, בן!‬
‫מאיפה כל ההתרגשות הזאת הגיעה?‬
‫זה חג המולד!‬ ‫-זה חג המולד!‬
‫שנביא את האופניים של לאוזיניו?‬
‫כן!‬ ‫-קדימה!‬
‫ומי רוצה ללכת לסופרמרקט?‬
‫אני!‬ ‫-אני!‬
‫כן!‬
‫ובואו נקנה את עוגת יום ההולדת שלי.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫אז לכו להתלבש. תמהרו! אני לא רוצה איחורים!‬
‫מה יש לך, ז'ורז'ה?‬
‫לא יודע, לאורה.‬
‫אני נשבע שאני לא יודע.‬
‫פשוט יש לי הרגשה.‬
‫זה מרגיש כאילו התעוררתי מחלום,‬ ‫הסתכלתי עלייך,‬
‫על הילדים שלנו, על החיים שלנו,‬
‫וזה גרם לי להבין כמה כל זה חשוב.‬
‫זה כאילו שאני אומר לעצמי‬
‫שאני חייב לגמרי ליהנות מהרגע עכשיו.‬
‫אני חייב, לאורה.‬
‫מי רוצה פרנץ' טוסט?‬ ‫-אני!‬
‫כששואלים למה אני כל כך אוהב את חג המולד,‬
‫אני לא ממש יכול להסביר.‬
‫זה נראה כמו סבא נניו.‬
‫תמיד חם, הוא חפוז,‬
‫אנחנו מבזבזים הרבה,‬
‫אוכלים הרבה,‬
‫והכול נראה יותר כאוטי וחסר טעם.‬
‫אבל הרבה דברים שלא נראים הגיוניים עכשיו…‬
‫יהיו הגיוניים בעתיד.‬
‫העיקר הוא להיות פתוח‬ ‫לרמזים הקטנים של החיים.‬
‫תחייכו, חבר'ה!‬
‫חג המולד זה הזמן המושלם לעצור לזמן מה,‬
‫לקחת נשימה עמוקה ולהבחין בכך שהחיים‬
‫הם יותר ממה שקורה‬ ‫בזמן שאנחנו עובדים כדי לשלם את החשבונות.‬
‫תחזיקו חזק כי אנחנו מוכנים לעוף!‬
‫שהחיים טובים.‬
‫תמיד.‬
‫- יום הולדת שמח -‬
‫להבין שהם המתנה הכי גדולה שאפשר לתת לעצמך.‬
‫או שאתם עדיין מאמינים בסנטה?‬
‫הו הו הו,‬
‫חג מולד שמח!‬
‫הוא קרץ! ראיתם את זה, נכון?‬
‫- הסוף -‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬